178 
hvarom jag sagt ungefär detsamma (22, s. 250). 
Deremot har jag ingalunda sasom Börgesen säger (1. c.) 
pâstâtt att Pörp7«/ra-associationen hufvudsakligen skulle 
vara ” vinterform ation” öfverallt pa Färöarne. Det 
talas sammastädes ocksa om att 'Porphyr a utsättes för 
’’lang Tids Udvaskning af ferskt Yand”. Da samma 
uttryck strax förut (s. 25) användts om Enter omorpha 
intestinalis m. fl. är det missvisande, ty dessa växa 
der sött vatten sipprar ned, under det Porphyra all- 
tid undviker sadana Ställen. 
Under ”Äcws-samfundet” (s. 38 — 34) uppdragas 
âtskilliga parai eller med Pkcztfs- vegetationer pa utsatta 
platser som omnämnts af andra författare. Här före- 
kommer liksom pa flere andra stallen (s. 15, 22) en 
jämförelse af vegetation i litoralregionen vid Grön- 
lands och Färöarnes kuster och de stora bara ytor, 
som äro karakteristiska för det förra landets litoral- 
region, omnämnas i samband med Fucus inflatus in- 
skränkning tili klippskrefvor. Börgesen har heit för- 
bisett den faktor, som betingar dessa stora bara ytor, 
nämligen isen, som skurar alla ätkomliga klippytor 
rena ej blott i den litorala utan äfven langt ned i 
den sublitorala regionen. Hans källa (8) har nog 
icke füllt uppskattat isens stora betydelse, men Ro- 
senvinge har dock egnat ett särskildt kapitel (8, s. 
149 — 151) derät och säger pä det anförda stället 
(s. 199), att han intet säkert vet om isens verkan. 
Detta är förklarligt, da Rosenvinge blott besökt Grön- 
land pa tider da isen minst synes tili och da man 
derför svarligen kan lära att uppskatta dess inflytande. 
Börgesen har emellertid heit lemnat de befintliga upp- 
gifterna äsido, da han gang pa gang gör jämförelser 
mellan Färöarnes algvegetation och den grönländska. 
v Callithamnion- Samfundet”. Detta namn upptages 
(s. 35) för hvad jag kallat O^mmmw-formation, ehuru 
han medger att Ceramium acanthonotum har vidsträck- 
tare utbredning än Callithamnion Arhuscula; att jag 
