190 
Dahlst.) dels till vissa i närheten af H. irriguum (Fr.) stâ- 
ende, ännu outredda former. Den utmärker sig ge- 
nom sina stora basalblad, talrika stjelkblad, hvilka 
smâningom ôfvergâ i braktéerna, och smâ mörka hol- 
kar, hvilka nästan alldeles sakna stjernludd, samt äga 
endast fa och föga synliga glandelhar. men äro klädda 
af temligen talrika, korta, längt svartfotade har, och 
framförallt genom de oftast rikligt och vackert pur- 
pur- eller brunviolett fläckade bladen. Pa mycket 
exponerade lokaler (ss. vid Lagnö Ö, der den växte 
pa grusstrand vid hafvet) bli bladen mycket stärkt 
purpurfläckade pa öfversidan och lifligt violetta pa 
undersidan (äfven stjelkbladen). Här bli äfven stjelk- 
bladen talrikare, smärre och mera tättsittande. Pa 
mindre exponerade platser blir stjelken högre, bladen 
färre, längre och mèra aflägsnade fran hvarandra 
samt bladens fläckighet mindre markerad, men oftast 
mörkare. 
Lagnö 0, pa den grusiga stranden af Grälnan. 
— Södermanland, Dalarö sn Lindersvik (S. Almquist 
1888). 
Nära denna star en till holkarne mycket lik- 
nande form, hvilken likväl i andra afseenden, bland 
annat i habitus sä afviker, att jag tills vidare före- 
drager att uppfatta den som varietet: 
Var. coalitum Dahlst. n. var. — H. Dahlstedt, 
Hieracia exsiccata, Fase. IV (1891) 
Caule elato 4 — 5-folio, foliis longioribus angus- 
tioribus, caulinis sæpius zb anguste lanceolatis, haud 
maculatis, inflorescentia sæpius magis contracta invo- 
lucris nonnullis sæpe valde approximatis — fere coa- 
litis, acladio sæpe brevissimo nec non involucris ma- 
joribus, squamis exterioribus in marginibus haud vel 
vix stellatis, interioribus magis obtusis a forma pri- 
maria sat recedens. 
Anträffad af mig 1890 vid Tranvik pa Ljusterö 
i Uppland, der den växte spridd i en löfäng dels 
