217 
kommer sedan tillbaka härtill. Vidare har ban emel- 
lertid gjort sig det alltför bekvämt med upprättandet 
af de jämförelselistor han användt. Der en ny fall- 
ständig behandling af floran föreligger, är det ja vis- 
serligen tillräckligt att begagna den, men der en sâ- 
dan tattas, sasom för Norge, künde man nog lordrat 
af Borges en, att han samlat alla tillgängliga uppgif- 
ter. Genom att begagna alla de arbeten, som beröra 
Norges ha! salgflora, hade han kunnat la betydligt 
större artlistor. Börgesen uppger for vestra Norge 
c:a 190 arter, men ensamt af röda och brana alger 
äro 210 uppgifna hos de af mig använda författarne. 
Betraffande det nordliga Norge anger han att der 
skulle Annas omkr. 15 arter rödalger, som saknas pa 
Färöarne. För detta omräde uppgifvas i literaturen 
123 arter rhodophycéer ; dragas därifran alla de 85 
färöiska arterna, aterstä 38 arter. I sjellva verket 
blir emellertid antalet icke färöiska arter i Nordland- 
Finnmarken mycket större, da icke alla Färöarnes 
arter äro funna der. Dessa exempel ma tillvidare 
vara nog för att visa hur missvisande resultaten af 
Börgesens artstatistik i sjelfva verket äro. 
Dessa och ätskilliga andra upplysningar kunna 
nog hemtas direkt ur tab. I, men för flere ändamal 
är den dock för stör och svär att öfverskäda, hvarför 
jag ur den gjort de löljande sammandragen (tab. II 
och in). 
Tabell II innehaller jämförelser mellan Färöarnes 
artantal och de andra här berörda omrädenas. Is- 
land äterfinnes här ännu deladt, i det löljande har 
det i allmänhet ansetts kunna tagas under ett, lik- 
som Shetland räknats med under Skotland, dä det 
annars, pa grund af den ringa kännedom man har 
om dess algflora, skulle bringa oreda i jämförelserna. 
Jag har här liksom Börgesen begagnat Färöarnes flora 
som utgangspunkt, men använder för öfrigt de af 
mig hopsamlade siffrorna. 
