222 
Norges och Skotlands kolumner med *) eller **) be- 
tecknade arterna äro här inbegripna). 
Ehuru ju för âtskilliga arter utbredningen är 
mycket litet känd, visar det sig, att i allra fiesta fall 
utbredningsomrädet är sammanhängande genom Ishaf- 
vet eller Nordsjön. Blott en större grupp, de atlan- 
tiska arterna (jämte en del nordatlantiska) har sitt 
nuvarande omrade deladt i tva skilda partier. Hvad 
särskildt de färöiska arterna beträffar, sä visar det 
sig, att blott de tva af Börgesen urskilda brunalgerna, 
hvars utbredning man ännu icke känner (de äro väl 
knappast endemiska pa Färöarne), samt ytterligare 
tva arter, Ectocarpus lucifugus och Borapion Kjellmani , 
icke ocksa förekomma antingen pa Island eller i Skot- 
land. Den sistnämnda star ju mycket nära Nordsjö- 
arten Sorapion simulans , eller är möjligen identisk med 
denna (Kuckuck, 47), och den förra finnes ju ocksa 
pa Helgoland, sä att väl ingen grund finnes att för- 
moda att de skulle saknas i Skotland och lemna be- 
vis för en spridning öfver haf, sadan som Börgesen 
vill advocera. 
Alltsedan Reinke (13) indelade Nordatlantens ar- 
ter i en atlantisk, en subarktisk och en arktisk serie 
(dessutom en hemiarktisk), dervid delvis byggande pa 
de ingaende undersökningar Kjellman (5) verkställt 
rörande norra Ishafvet, har denna indelning upptagits 
af senare författare, af hvilka Kuckuck (47) ytterligare 
lagt tili en nordatlantisk serie. Begränsningen blir öfver 
allt mer eller mindre godtycklig, sasom ocksa Rosenvinge 
(8) framhaller, och särskildt gränsen mellan den sist- 
nämnda Serien och den subarktiska blir en ren smaksak. 
Jag skall derför icke tillämpa den här, utan nöja mig 
med de i tab. Ill med bokstäfver betecknade hufvud- 
grupperna. Att fördela alla de i tab. I. upptagna ar- 
terna efter den REiNKEska indelningen skulle nämligen 
kräfva noggranna utredningar af heia der as utbred- 
ning, nagot som faller utom ramen för denna under- 
