263 
er meget foranderlige og afvigende fra dem, der raa- 
der ved Færoernes Kyster”. Dette maa besternt be- 
nægtes. Fær 0 erne omskylles i Almindelighed af At- 
lanterhavsvand (undertiden kan dog den 0 stislandske 
Polarstr 0 m spores ved Færoerne, hvad Hr. Porsild 
har overset), men det samme gor virkelig Irlands og 
Skotlands Yestkyst, og det er netop herfra, de fleste 
Alger efter min Anskuelse skulde være forte til Færo- 
erne. I Ishavet har Algerne for at komme til Færoerne 
intet at gore, og selv om Algerne, hvad jeg altsaa 
ikke anser for udelukket, skulde kunne fores fra 
Norges Vestkyst over mod Island, behover de ikke 
at fores helt ind i Nærheden af Kysten, hvor den 
egentlig kolde Polar-Strom lober, men kan derimod alle- 
rede i nogen Afstand fra Land, hvor Yandet væsentlig 
vil være Atlanterhavsvand blive forte Syd paa til 
Færoerne J ). Endelig vil Forskellen i Temperatur 
her forandres ganske langsomt, hvad Algerne meget 
godt taaler indenfor passende Grænser (se f. Ex. den 
af mig citerede Af handling af Porter). For hurtige 
Yexlinger af Temperatur og Saltholdighed er Algerne 
derimod, som jeg selv har fremhævet, i Almindelighed 
ret omtaalige, dog langt fra i den Grad som man 
tidligere har antaget. Allerede Oltmanns har i en 
mindre Afhandling (Notizen über die Cultur und Le- 
bensbedingungen der Meeresalgen, Flora 1895) gjort 
opmærksom paa, at frisk indsamlede Havalger var langt 
haardforere mod Yexlen af Saltholdighed end Alger, 
der var kultiverede i længere Tid. Og i et Arbejde 
(' Verhalten einiger mariner Algen bei Änderung des 
Salzgehaltes. Oesterr. bot. Zeitschrift, 1904) kommer 
Forfatteren, Karl Techet, i sin ’’Übersicht” over For- 
1 ) I denne Sammenhæng kan henvises til den af "’Antarctic” 
omtrent midt mellem Norge og Island udkastede Flaske Nr. 15 
(Hyders kort V), der af Ryder ikke formodes at naa længere end 
til 8° V. L., for derpaa i sydostlig Retning i en stor Bue at passere 
tæt forbi Færoerne og videre over mod Norges Yestkyst. 
