264 
S0gene til folgende Resultat: ’’Die individuelle An- 
passungsfähigkeit — um diese handelte es sich bei den 
angeführten Versuchen — an Änderungen des Salz- 
gehaltes ist bei marinen Algen eine ziemlich weitge- 
hende und zwar sowohl bei spontaner Erhöhung als 
spontaner V erminder ung der Salzintensität” . 1 2 ) Med Hen- 
syn til Temperaturen synes Algerne dog navnlig ikke 
at taale for hurtig Forandring fra koldere til varmere 
Vand; det omvendte, naturligvis indenfor passende Græn- 
ser, taaler Algerne sandsynligvis langt bedre 3 ). Og hvad 
Vexlen af Saltholdighed angaar, skal jeg blot henpege 
paa de forskellige Iagttagelser, omtalte i mit Arbejde; 
jeg har fundet Alger selv Floridéer, som voxede i 
Elvemundinger, hvor de under Ebben er fuldstændig 
omgivet af fersk Vand, og under Plod af Havvand. 
Her er det hurtige Vexlinger, hvorom Talen er. 
Fordi Planktonet dor i Overfladen af Havet ved 
meget stærke Regnskyl, er der ingen Grund til at 
formode det samme om de langt massivere byggede 
Havalger; Hr. Porsild bedes bevise sin Paastand. 
At det stærke Lys i Overfladen kan være skade- 
ligt for adskillige af de dybest voxende Havalger, er 
rimeligt ; men det kan dog tænkes, at de i Drift kan 
være noget beskyttede mod for stærkt Lys f. Ex. ved 
at voxe paa Undersiden af Vraggods eller ved at 
være indfiltrede melle m andre Alger og der ved faa 
Beskyttelse. Ved Bolgebevægelsen maa Algerne ogsaa 
formodes, som jeg har fremhævet, at faa nogen Be- 
skyttelse mod stærkt Lys. Rimeligvis vil sublitorale 
Alger, der som Sporer har fæstet sig til Drivtommer 
ogsaa bedre være i Stand til at taale stærkere Lys end 
en Alge, som pludselig bliver losrevet fra dybt Vand 
og fores op til Overfladen. Det maa ogsaa tages i 
Betragtning, at naar man saa sydlig som ved Cher- 
t ) Se ogsaa GOMONT, Sur la végétation de qurlques sourees 
d’eau douce sousmarines (Bull. Soc. bot. Fr. t. 51. 1904). 
2 ) efr. Kjellman, Norra Ishafvets Algflora p. 73. 
