268 
11, og Bosenvinge formoder, at det vel ikke er 
usandsynligt, at nogle af dem kunne blive fundne 
paa Vestkysten; 3 af dem er endvidere endemiske, 
og deres eventuelle storre Udbredelse endnu ukendt. 
Jeg synes oprigtig talt, at dette ikke er i Hr. Porsilds 
Favor, tværtimod forekommer det mig, at den virke- 
lig store Lighed paa begge Sider af Grönlands Kyst 
taler til Gunst for min Opfattelse. 
Og naar Hr. Porsild undrer sig over, at det meget 
store Omraade, Skotland, Orkney og Shetland har ca. 
250 Arter Here end Færoerne, og mener at kunne 
benytte deres Fraværelse her som Bevis mod Hav- 
strommenes Betydning for Indvandringen, maa jeg 
blot minde Hr. Porsild om, at der nu en Gang er 
noget, der hedder en Arts Udbredelsesomraade, hvor- 
udover den af hydrografiske eller andre Grunde ikke 
formaar at udbrede sig (det samme gælder sandsyn- 
ligvis ogsaa den meget lille floristiske Forskel, der 
lindes paa Færoerne). Men selv om der endnu er 
en Del skotske Arter, som godt kan trives ved Færo- 
erne, og det er der uden Tvivl, saa viser det kun, 
at det naturligvis altid er forbundet med Vanskelig- 
heder for en Art at komme over en Havstrækning r 
og at det endnu ikke er lykkedes for den. Og netop 
Mangelen af disse Arter taler, forekommer det mig, 
med al onskelig Tydelighed mod den formodede 
postglaciale Landbro; thi selv om, Algevandringerne 
längs med en Kyst skulde foregaa langsomt, som Hr. 
Porsild mener, men hvad jeg aldeles ikke foler mig 
overbevist om, vilde det dog være hojst mærkeligt, om 
Alger som f. Ex. Fucus serratus , Chaetopteris plu- # 
mosa , Sarcophyllis edulis etc., der forekommer langt nord- 
ligere end Færoerne, ikke skulde være slupne med 
over, medens den supponerede postglaciale Landbro 
endnu fandtes. 
Nej, naar Fucus serratus f. Ex. mangier paa Fær- 
oerne, saa er det, fordi det for derme Alge er for- 
