275 
Nâgra ord om de moderna nomenklaturrefor- 
matorernas arbete. 
Af Güst. O. A:n Malme. 
En hvar, som sysslar med floristik, växtsystema- 
tik eller växtgeografi, har heit säkert lagt marke till 
de talrika nomenklatoriska förändringar, som under 
de senare aren företagits i en del arbeten pâ nämnda 
gebit. I verkligheten torde âtskilliga moderna bota- 
niska skrifter, särskildt nordamerikanska, just till följd 
af sin frân den nu en läng tid brukliga afvikande 
nomenklatur vara nästan lika svarlästa for flertalet 
botanister som fôrlinnéanska verk för den, som icke 
gjort sig förtrogen med dätidens sätt att vetenskap- 
ligt benämna växterna. I vârt land bafva, for sa 
vidt jag funnit, dessa högmoderna sträfvanden att för- 
ändra de häfdvunna växtnamnen, ätminstone i sina 
längst gäende konseqvenser, vunnit endast ringa in- 
steg. Hos oss användas ännu i allmänhet Astra- 
galus (icke Tragacantha ), Medicago (icke Medica ), Oxy- 
tropis (icke Spiesa) o. s. v., ehuru de moderna nomen- 
klaturreformatorerna i sin egen tanke till full evidens 
adagalagt, att dessa namn äro alldeles förkastliga. 
Det myckna skrik, som dessa herrar upphäfva, det 
kraftiga sprak, de begagna, och den tvärsäkerhet, 
hvarmed de uppträda äfven i ganska osäkra fall, kan 
dock möjligen komma att utöfva nägot inflytande 
äfven hos oss. Den vanliga svagheten att följa mo- 
dets växlingar förleder lätt mangen att kritikslöst 
by ta ut ett godt gammalt mot ett dâligt nytt. Det 
torde derför icke vara alldeles ur vägen att för Bo- 
taniska Notisers läsare med nâgra ord beröra nomen- 
*) Det saknas dock icke i den svenska literaturen arbeten. 
som i nomenklatoriskt hänseende söka vara högmoderna. Ett sa- 
dant är C. A. M. Lindman's Leguminosæ austro-americanæ (Stock- 
holm 1898), der t. ex. Clitoria Linné (1758) mâst vika för Terna- 
tea Linné (1785). 
