41 
at faa dette at vide. Ved at gennemgaa Hr. Sim- 
mons’ Liste viser det sig, at folgende gronlandske 
Arter ikke er medtagne, nemlig: Petrocelis polygyna , 
Dilsea integra , Callymenia sanguinea , Scaphospora arc - 
tica , Laminaria cuneifolia, Coeloecladia arctica og Ecto- 
■carpus pycnocarpus. Men hvorvidt fortjener nu disse 
at kaldes hojarktiske? 
Af Callymenia sangtiinea er fundet et Exemplar 
ved Upernivik; om denne Arts geografiske Udbredelse 
vides altsaa egentlig intet! 
Scaphospora arctica er efter al Rimelighed (cfr. 
Rosenvinge, Deuxième Mémoire, p. 48) = Haplos- 
pora glohosa; den kan altsaa ikke kaldes hojarktisk. 
Ectocarpus pycnocarpus er en ret ufuldstændig 
kendt Art, og meget taler for (se min Algeflora, p. 
410), at den kun er en Form af Ectocarpus fasci- 
culatus. Bor derfor ikke medregnes. 
Coelocladia arctica forekommer i Discopartiet og 
burde derfor allerede været medregnet. 
Laminaria cuneifolia er jo, som Rosenvinge frem- 
hæver (Grönlands Havalger p. 849), en ret tvivlsom 
Art, maaske lig L. longicruris; den bor derfor lades 
ude af Betragtning. 
Tilbage bliver altsaa kun Petrocelis polygyna , der 
-er funden i Hekla Havn og ved Danmarks 0 paa 
Grönlands 0stkyst, samt paa Sibiriens Nordkyst, og 
Dilsea integra , der er meget udbredt i de egentlige 
.arktiske Have; disse to Arter kan man naturligvis 
nok kalde hojarktiske, men paa den anden Side fore- 
kommer det mig ikke nodvendigt, at udsondre dem 
af Grönlands Algeflora. Og vil man endelig ikke 
tage disse to gronlandske Arter med, hvor kan man 
da tage hele Skotland med? Blandt de ca. 250 Ar- 
ter, som findes her, men ikke paa Færoerne, er den 
storste Del Arter, som kun er fundne i det syd- 
Bot. Not. 1905. 4 
