44 
’’Beträffande det nordliga Norge anger han att der skulle 
finnas omkr. 15 arter rödalger som saknas pa Färöerne. För detta 
omrade uppgifvas i literaturen 123 arter rhodophycéer ; dragas 
därifran alla de 85 färöiska arterna, âterstâ 88 arter. I sjelfva 
verket blir emellertid antalet icke färöiska arter i Nordland-Fin- 
marken mycket större, da icke alla Färöarnes arter äro funna der”. 
Gennemgaar man imidlertid hans Liste kritisk, 
kan jeg med min bedste Vilje kun faa Tallet til hojest 
regnet 100 Arter; trækker man herfra de 85 fær- 
oske Arter (cfr. Simmons), passer ca. 15 Rhodophy- 
ceer jo ganske, men da ikke alle færoske Arter er 
fundne i det nordlige Norge, er Tallet noget storre, 
snarere ca. 25 Rhodophyceer, idet jeg ikke har med- 
regnet de mange Lithothamnion Arter, som er fundne 
her. ’’Dessa exempel ma tillvidare vara nog för 
att visa hur missvisande 77 Hr. Simmons’ Kritik ; ’i 
sjelfva verket 71 er! 
Jeg skal nu ikke nærmere komme ind paa alle 
Hr. Simmons’ Beregninger og hans Resultater; hvor 
indgaaende de end kan synes at være, er de, be- 
gründet paa hans meget uheldige Liste, af meget 
ringe eller maaske heit uden Værd * 1 ). Kun skal jeg 
fremhæve, at saalænge here af de paagældende Lan- 
des AlgefLora endnu er saa lidet kendte, er det vir- 
kelig nodvendigt at gaa lidt hypotetiskt til Yærks. 
I mit Arbejde (p. 99) kommer jeg til folgende Re- 
sultat: Færoernes Algeflora har störst Lighed med 
de nærmest liggende Dde af de britiske 0er, med Vest- 
norge og Sydvestisland (ctr. ogsaa min forste Thesis!), 
dernæst med det nordlige Norge, mindre med Nord- 
ostisland, mindst med Grönland og atter storre med 
Nordamerikas Kyst; derimod angiver Hr. Simmons 
Rækkefolgen at være: Island, nordl. Norge, vestlige 
Norge, Skotland, Amerika og Grönland. Hertil maa 
forst bemærkes, at man naturligvis ved at med- 
*) Hvorledes Hr. Simmons’ Liste havde set ud, naar han ikke 
i mit Arbejde havde fundet alt lagt til Rette til en saaden, gad 
jeg nok vide. 
