47 
af demie Slægts usikre Systematik ikke skal komme 
nærmere ind paa her; der er dog ingen Grund til 
at betvivle deres Forekomst ved Shetlands Kyster 
(som jeg har fremhævet, se min Algeflora p. 508 — 9 
-er jo f. Ex. Acrosiphonia Traillii Batters sikkert lig 
Acrosiphonia albescens ). I Overensstemmelse med hvad 
jeg udtaler p. 90, er det vist egentlig kun folgende 
6 Arter nemlig: Rhodophyllis dicliotoma , Halosaccion 
ramentaceum ) Ptilota pectinata , Rhodochorton penicilli- 
forme , Lithothamnion leeve og Alaria Pylaii, hvortil 
maaske endnu af de ny Arter kan regnes Laminaria 
færoensis og Phaeostroma parasiticum , som man maa 
antage vil vise sig at mangle i Skotland. Altsaa af 
217 Arter Andes efter al Sandsynlighed de 209 paa 
Shetland eller over 96 °A. 
Dette kan dog ikke udtrykkes paa anden Maade 
end. at Færoernes Algeflora er i höj Grad beslægtet 
med den skotske, og dette stemmer ogsaa særdeles 
godt med min Opfattelse, i Folge hvilken den fær- 
oske Algeflora væsentlig har sin Oprindelse fra de 
engelske 0er; efter Hr. Simmons Opfattelse skal Slægt- 
skabet derimod være langt ringere med Skotland, en 
hojst mærkelig Inkonsekvens, naar man erindrer, at han 
dog mener, 1 ) at Alger kun skulde kunne vandre längs 
med en Kyst, 2 ) at Skotland og Færoerne efter Istiden 
skulde have været landfast forbundne ! 
Men som sagt, jeg skal ikke nærmere komme ind 
paa Hr. Simmons Liste, og hvad han har ment at kunne 
udlede af den, jeg skal forst standse ved en Bemærkning 
af ham pag. 222, som tilfulde viser, paa hvilken Maade 
han udover sin Kritik ; han skriver her (ved Omtalen af 
Ectocarpus lucifugus og Sorapion Kjellmani): ”Den sist- 
nämnda star ju mycket nära Nordsjöarten Sorapion simn- 
lans , eller är möjligen identisk med denna (Kuckuck, 47), 
och den förra Annes ju ocksa pa Helgoland, sa att väl 
ingen grund Annes att förmoda att de skulle saknas 
i Skotland och lemna bevis för en spridning öfver 
