83 
(se äfven samma namn i E. Fries’ Summa vegetabil. 
Scand., 1846, sid. 76!). Uti Herb. Stockh. finnes 
en samling af 10 individer af en lâgvâxt Poa med 
pâskriften: ”Poa pratensis L. — humilis Ehrh., ex col- 
lectione specierum pro Herb. Norm. Upsaliæ 1844, 
An” (N. J. Andersson). De större af dessa individer 
äro alldeles identiska med P. irrigata n.; ett âr en 
pratensis- form ; de smaväxta äro desamma som i Herb. 
Norm., ehuru mähända ej alla füllt typiska, och san- 
nolikt förekommer i vissa nummer af Herb. Norm. 
9: 93 nagon blandning under namnet ’’humilis’ 1 . Uti 
Herb. Stockh. finnas slutligen nagra exemplar med 
följande etikett: ’’Poa humilis Ehrh. In pratis udis 
pr. Norrsätra, 1842, Herb. C. F. Nyman. Fries 
vidit”; dessa exemplar äro högst sannolikt att hän- 
föra tili irrigata n., ehuru de äro sa unga, att ax- 
fjällen ännu äro späda och tunna samt icke pruinösa. 
Tyvärr är ”P. liumilis Ehrh.” blott ett namn 
utan nâgon beskrifning, sâsom nyss omtalats. *) I 
litteraturen har man ej observerai andra karakterer 
än den ringa storleken (1 dm.) hos exemplaren i Herb. 
Norm. 9: 93, B, hvilken ocksä allmänt framhalles 
sâsom dess hufvudkännemärke. Därigenom kommer 
” liumilis ” att sammanfalla med var. minor ’’culrno pal- 
mari” hos Wahlenberg, Flora Upsal. 1820 och Flora 
Suecica 1824. Därjämte omnämnes den fagreniga vip- 
pan med ”2-kopplade grenar” af Blytt, Norges Flora, 
I, sid. 129, 1861, ett kännetecken, som dock äfven 
tillkommer lagväxta och magra exemplar af äkta pra- 
tensis (s. str.). Den äsikten, att humilis blott är en 
dvärgform af pratensis , finner man t. ex. hos Hart- 
man, Skand. Fl., ed 11 (1879), hos Lange, Haandb. 
i den danske Flora, 4:e Udgave (1886 — 88), sid. 87, 
hos Beck, Fl. N. Ö. (1890), samt hos Ascherson u. 
*) Detsamma gäller om namnet ” Poa glabra Ehrh.”, som 
enligt ett individ i Herb. Haun. med tryckt etikett ”62. Poa gla- 
bra Ehrh. Upsaliæ” utgör en tydlig pratensis L. s. str. 
