87 
plar, samladt af Fraas, Herb. Lund., etiketteradt ”eo- 
stata”, tillhör P. pratensis s. str.). 
Det kan icke betviflas, att costata i Langes me- 
ning äfven är den ursprungliga. Artens skillnad frân 
irrigata n. kan da uttryckas pa följande satt: 
costata (enligt ofvan omtalade själländska exem- 
plar) har ej rakt utspärrade, utan snedt uppâtrik- 
tade vippgrenar under alla âldersstadier, (artens auk- 
tor framhaller detta med orden: ’’panicula coarctata 
spicæformis”, och Lange säger: ’’Toppen kort, efter 
Blomstringen sammenkneben”) ; costata har skärmfjäl- 
lens köl nägot straf endast nära spetsen, samt obe- 
tydligt sträfva eller släta vippgrenar ; costata har skärm- 
fjäll af samma glaucescenta eller albescenta färg som 
irrigata n., men blomfjäll af en egendomligt rödgul 
ton hos den mognande vippan. Dessu torn är costata 
högrestare och har i allmänhet en större och ansen- 
ligare vippa, trots de sammandragna grenarna. Denna 
P. costata (icke P. pratensis var. costata Hn, Sk. Fl. 
ed. 11) är äfven samlad i Sverige, och i en följande 
uppsats skall jag söka närmare redogöra för denna 
växt. P. costata har frukten kort och tjock (dock endast 
nagra fa iakttagna mogna), af samma längd som hos 
pratensis (1,5 mm.), men af samma tjocklek som hos 
irrigata (0,6 mm.). 
Uti Aschers, u. Gräbners Synopsis, II, 1900, 
är ” costata ” (med synonymet P. costata Schum. 1801) 
upptagen sâsom en ras af P. pratensis (s. lat.)., dock 
med förmodan, att den snarare bör anses för en un- 
derart. Sâsom kännetecken gälla förnämligast den 
’’blagröna” färgen (smaaxen ofta mörkvioletta) och de 
2-kopplade vippgrenarna, och växten förmodas vara 
spridd längs Ostersjökusterna. De ytliga karaktererna 
äro ett bevis pa, att Aschers, u. Gräbner haft för 
ögonen heterogena former, sannolikt i främsta rum- 
met hafsstrandsformer at P. irrigata n. (se sid. 77, 78 
och fig. 1, D). Det kan med fog sättas i fraga, om 
