108 
basiga hâr, men saknar glandler eller har nâgon en- 
staka kort sâdan. Holkijällens egen färg är nedtill 
brunaktigt mörkgrön, upptill orent, men ljusare grön; 
pâ denna botten framträder stjärnluddet pâ samma 
satt som hos H. cæsium Fr. och metaliceps K. Joh. 
Vidare äro de lânga, till en föga hvass spets jämnt 
afsmalnande holkfjällen karaktäristiska. Vippan är 
gles och särdeles egendomlig genom sina fataliga, lang- 
skaftade korgar och växlande akladium; ofta utgar 
en kräftig, men fablomstrig gren fran stjälkbladets 
veck. 
Till bladens form och tandning, de stnndom fram- 
trädande bruna smafläckarna m. m. öfverensstämmer 
denna form mest med H. molybdinum Stenstr., hvil- 
ken skiljes fran den nu beskrifna, utom genom bla- 
dens nagot djupare tandning och ljusare färg samt 
kortare holk, nästan endast genom sin rikedom pâ 
glandler i inflorescensen. 
Gotland: Klintehamn. äng och hagmark vid grän- 
sen mot Sanda socken; Fröjel socken, gamla strand- 
vallar norr om kyrkan. Mattl. 
H. marginellum Dahlst. — Vstm. Grythytte 
s:n. flerst. 
H. melanolepis Almqu. — Hall. Johansfors. 
H. meticeps Almqu. — Sm. Taberg. — Dir. 
St. Skedvi s:n, Nyberget (G. Samuelsson). 
H. molybdinum Stenstr. — Disk Dalskogs sta- 
tion. 
H. morulum Dahlsb. — Ög. Qvillinge, spars. — 
Vstm. Grythytte s:n ? Västgötetorp. 
H. munduliforme Dahlst. — Ög. Simonstorp 
(S. Bock). — Vstm. Loka. 
H. obliquifolium Dahlst. — 8m. Vista kulle. 
H. orbicans Almqu. — Dlsl. Dalskogs s:n, Arbol. 
— Vstm. Grythytte s:n, flerst. 
H. panæolum Dahlst. — Sdm. Sparreholm; 
Nacka. 
