119 
subpinnatifidum; superiora db lanceolata, acutissima, 
minus profunde dentata ; omnia apicem versus sæpe 
purpurascentia. Inflorescentia paniculata, vulgo admo- 
dum polycephala, laxa, ramis a basi + curvata elon- 
gatis, acladium 5 — 15 mm. longum valde superantibus, 
superioribus interdum approximatis. Rami et pedi- 
celli ± tomentelli, glandulis sat parvis, nigris, sparsis 
— densiusculis, sub involucro densis obtecti. Involucra 
sat angusta, 11 — 12 mm. longa, basi in petiolum at- 
tenuata, ceterum atroviridia sed floccis variegata. Squa- 
mae exteriores longiusculæ, sublineares, subacutæ, floc- 
cis laxis, sparsis ± inconspicue marginatæ; superiores 
flores juveniles superantes a basi latiuscula in apicem 
sat angustum et ± acutum sensim angustatæ, in mar- 
ginibus ± dilutis floccis inferne sparsis, superne den- 
sis, vittas albas sat latas apicem versus formantibus, 
vestitæ, in apice coma longa et uberrima ornatæ; 
omnes glandulis nigris, mediocribus — longis, densis 
obtectæ. Calathium pulchre luteum, 35 — 40 mm. la- 
tum, radians. Ligulæ apice glabræ. Stylus luteus. 
Indumentets fördelning är i ögonen fallande. 
Bladens öfversida är glatt, men undersidan tillika 
med kanter och skaft äfvensom stjälken hafva längre 
och rikligare har än H. vulgata i allmänhet. Vippan 
är stärkt glandulös, men saknar enkla har. Holk- 
fjällen äro klädda af täta, svarta glandler; pa holkens 
undre hälft äro fjällen smalt och otydligt kantade af 
löst ludd, men upp mot spetsarna af langfjällen vid~ 
tager ett bredt band af m. e. m. tätt ludd, som sam- 
manhänger med en ymnig och läng koma. 
Bladens glesa, skarpa tandning är karaktäristisk. 
Stjälkbladen äro ofta utrustade med nagra fa skarp- 
spetsade, svagt skärformigt krökta centimeterlanga tän- 
der af blott ett par mm:s bredd. Till karaktärerna 
höra vidare smala holkar med langt utdragna fjäll 
samt gula stift. 
I fiera afseende närmar sig denna form H. obla- 
