123 
egatæ. Calathium sat rariflorum, luteum — sublut es- 
cens. Ligulæ angustæ. Stylus longus, fuscohispidulus. 
Till habitus star denna form mellan H. rigidum 
och de mängbladiga vulgata. Bladrosett saknas i 
regeln vid blomningstiden; ofta finnas emellertid ett 
eller tva basalblad, hvilka tili formen rätt mycket 
pâminna om dem hos H. trichocaulon Dahlst. eller 
acrifolium Dahlst. Stjälkbladen äro visserligen stun- 
dom talrika, men antalet kan ocksâ vara sa litet som 
5; de äro tunnare än hos rigida och aftaga hastigt 
i storlek. Alla bladen ha benägenhet att undertill 
bli viole ttanlupna. Stjälken är icke eller knappt märk- 
bart straf. Holkarna äro icke byggda som hos typiska 
rigida; ty fjällen äro jämförelsevis fätaliga, stärkt till- 
tryckta, de inre lansettlika, langt öfverskjutande de 
outslagna blommorna medels smala, om ock ej sär- 
deles hvassa spetsar; ytterholkfjällen äro smala och 
langa. Holkbasen saknar lösa Ijäll och öfvergär med 
sin nedersta, fint gräluddiga del i det upptill nagot 
vidgade holkskaftet. 
Bland H. vulgata är ej heller nagon mycket när- 
besläktad form bekant. H. smolandicum Almqu. och 
macrotonum Dahlst. skiljas vid första päseendet fran 
den nya formen genom alla delars större styfhet och 
mörka grönska, gröfre indûment m. m. Närmaste 
släktingar torde böra sökas bland formerna af H. gotlii- 
cum Fr., hvilken art säkerligen har sitt utbrednings- 
centrum pa gränsen mellan Smaland och Hailand, 
där ocksâ denna form är funnen. Bland nämnda for- 
mer synes H. tenuiceps Dahlst. sta närmast, men af- 
viker genom kortare akladium, talrikare, mer trub- 
biga, mer glandulösa och mindre stjärnhariga Fjäll , 
smärre stjälkblad m. m. 
Holland : Breared s:n nära Moshult, dels bland 
ljung i kanten af blandskog, dels bland högt gräs vid 
vägkanten. Talr. — Blomningen hade nyss börjat 
den 30 juni 1903. 
