136 
1 naturen pâ olika ungplantsstadier insamlade Pingui - 
cula vulgaris och alpina samt Ranunculus glacialis. 
De bâda Pingui cula- arterna öfverensstämma sins- 
emellan nära till sin utveckling. Bâda utveckla i 
naturen under groningsâret en relativt fâbladig rosett, 
hvars inre outvecklade blad ingâ i bildandet af den 
for Pingtiicula-&rtQrna, bekanta vinterknoppen. Hufvud- 
roten âr svag och ogrenad, tidigt ersatt af frân 
pokotyl och epikotylbas utbildade birötter. Hjärtbladet 
är hos bâda arterna blott genom vanligen mindre 
storlek samt genom sin plats nedom rosettbladen skildt 
frân dessa; till form och utseende i öfrigt liknar det 
vanligen fullständigt rosettbladen. Hvad platsen ned- 
om rosettbladen beträffar, är det ej alltid sä lätt att 
iakttaga detta ställningsförhällande. Bast synes detta 
â mer eller mindre tydligt etiolerade plantor, där 
rosettbladen följa pâ ett ofvan hjärtbladet tydligen 
förlängdt internodium. En vackert och tydligt etio- 
lerad ungplanta af Pinguicula vulgaris har jag insam- 
lat i Tome Lappmark, Vaddetjäkko, kärrkant, den 
25. 7. 1903 (fig. 1). Första epikotyla internodiet var 
här ända till 3 mm. längt. Hjärtbladet, som i van- 
liga fall saknar tydligt afsatt skaft, var här tydligt 
skaftadt, cirka 3 + 3x2 (skaft + skifva) mm., till 
formen ovalt spadlikt. Afven af P. alpina har jag 
funnit enstaka plantor med mer eller mindre tydligt 
förlängdt första epikotylinternodium, sâ â en planta 
af cirka 0,5 mm:s längd. 
Hjärtbladet afviker, som nämndt, till formen ej 
eller föga frân de första rosettbladen. Hos P. vulgaris 
synes det ej heller till sin storlek nämnvärdt afvika 
frân dessa; stundom är dock hjärtbladet tydligt ut- 
märkt genom mindre storlek. Sâ â alla de af mig 
insamlade ârsplantorna af P. alpina (se fig. 2). Hjärt- 
bladet är hos denna art oskaftadt, ovalt, vanligen 
liopviket längsefter med svagt inrullade kanter, cirka 
2 X 1,5 mm.; rosettbladen äro kort, men tydligt skaf- 
