140 
tan öfvervintrar grün; da hjärtbladet of’ta k varsitter 
ännu i augusti andra aret, ehuru da vissnadfc (jmf. 
fig. 5), synes mig troligt, att det öfvervintrat grönt. 
Hurusom epikotylspetsen skyddas mot vinterkylan, är 
redan i det föregaende papekadt beträffande 1 — 2- 
arsplantan; likartadt vinterskydd aterfinnes alltjämt 
hos den vidare utvecklade ungplantan, i det förutom 
arets bladslidor, hvilka skyddande kvarsitta under 
vintern, äfven det nästkommande ärets första blad, 
liksom det första epikotyla bladet, är utbildadt sä 
godt som uteslutande tili öfvervintringsskydd, med 
stärkt utv ecklad sliddel och stärkt reducerad, oskaftad 
skifva. 
Tredje ärets örtblad äro vanligen tydligt 3-lobe- 
rade. Hufvudroten är nu bortdöd. 
Den 25 okt. 1904. 
1. Fil. kand. H. Witte föredrog om frostlabo- 
ratoriet i Lulea och där under föredragandens ledning 
sistlidne sommar utförda experiment. 
2. Fil. kand. C. Skottsberg föredrog om koli- 
briblommor i den eldsländska floran. 
Den 8 november 1904. 
1. Fil. kand. J. Ljungqvist redogjorde för iakt- 
tagelser öfver Cladium mariscus i de gotländska 
myrarna. 
Ahlfvengren, Fr. E., Die Vegetationsverhältnisse der 
westpreussischen Moore östlich der Weichsel, mit Berück- 
sichtigung der Veränderung der Flora durch Melioration. 
(Schrift, d. Naturforschenden Ges. in Danzig. N. F. Bd. 19 
p. 241—318.) 
Förf. lemnar här en utförlig redogörelse för de under- 
sökningar, som han är 1901 verkställde pa uppdrag af väst- 
preussiska botanisk-zoologiska föreningen. Da icke mindre 
än 17 olika slag af mossar med hvar sin olikartade vegeta- 
tion beskrifvas, kunna förfrs redogörelser hafva intresse äfven 
för dem, som idka likartade studier i Sverige. 
