154 
1. T. officinale (Web.) coll. 
Holkfjäll utan hn'ôl eller horntand under spetsen; 
yfctre fjäll hos flertalet former under blomningen till- 
bahaböjda eller tïllbakavihta , mera sällan snedt till rakt 
utstâende och dâ oftast kortare och bredare. Frukt 
oftast liten, med fina och upptill tämligen lânga, 
ej sällan till eller nedom midten nedstigande, och der 
smärre taggutskott; näbb hört ni. I. m. jembredt och 
tydligt afsatt fran fruhten. I allmänhet stora och grof- 
växta former med djupt cch groft flikade, mera sällan 
m. 1. m. heia och da vanligen breda blad. 
f. typicum. 
Kor g stör, tämligen mörkt gul. Ytterholkfjäll 
m. 1. m. jembredt-lancettlika, vid blomningen stärkt 
tillbakavikta. 
Utbredniug: Kulturbygden, ss. pa ruderatplatser, 
vid vägor, dikeskanter, gräsplaner och vallar etc., 
sparsammare norrut. 
Till denna säsom typisk ansedda form ansluta sig 
emellertid en stör mängd former af högre eller lägre 
formvärde, skiljande sig i anseende tili blomfärg, kor- 
garnes dimensioner, täthet samt bladens färg och fli- 
kighet m. m. 
subsp. T. patens Dahlst. n. subsp. 
Blad nagot glaucescenta med tydligt och ofta lif- 
ligt rôda medelnerver och skaft. Bladskaftets bas hos 
de yttre utvidgad och mychet bred. Bladflikar djupa, 
triangulärt skärformiga med rakt utstâende spetsar, pa 
öfre randen, liksom skifvan mellan flikarna, m. 1. m. 
fint syltandade. De yttre bladens ändflik m. 1. m. spjut- 
lik, smal och lang; ändfliken hos de inre bladen, 
som tili ett antal af 2 — 3 vid blomningen (sällan sed- 
nare) äro utvecklade, stör och bred, pillik. Korg 
mychet vid (hos sma exemplar 50 — 55, hos grofva exem- 
plar ända tili 70 mm. i diameter), radier ande, svagt 
hvälfd eller plan, mot kanterna oftast nagot kupig ge- 
nom de m. 1. m. uppatböjda brämspetsarna. Blom- 
