158 
ytterfjällen. Växer pâ fukfciga eller skuggiga lokaler. 
Utbredning: Sverige; G-estrikland, Uppland, Stöck- 
li olmstrakten allm., Nerike, Üstergötland, Smaland, 
Skäne flerest., Daisland, Värmland, Västergötland. — 
Norge; Kristianiafjorden flerest. — Danmark; Sjælland 
flerest. — Finland; Egent. Finland; Nyland, 
subsp. Gelerti (Raunk.) 
1. c. (som art) p. p.. 
Blad smala lancettlika till breda, m. 1. m. af- 
länga, mörkgröna med breda, kortare tili längre trian - . 
gulära y nedatriktade , heia eller pâ öfre kanten m. 1. m. 
syltandade flikar: ändflik hos sma exemplar och pâ 
de yttre bladen liten, pâ de inre, isynnerhet hos stora 
exemplar, mycket stör, helbräddad eller nedtill glest 
groftandad, m. 1. m. pillik. Medelnerven gulbrun eller 
atminstone nedtill, liksom bladskaft och vanligen holk- 
skaftets bas, m. I. m. lysande r’ôd. Korg nägot radi- 
erande . Blomfärg, som det synes mörkare än hos före- 
gaende. Stift gult, marken brungröna. Kantblommor 
undertill med mörkt brun violett band. Holk bred och 
grofi vanligen längre än hos föregaende, m. 1 . m. svart- 
grön och mera glänsande. Frukt ej sedd. 
Vanligen större och gröfre än föregaende, frän 
hvilken den lätt skiljes genom sina bredt triangulärt 
flikiga blad och de röda bladskaften samt breda och 
grofva, men längre holkar. Växer pâ liknande loka- 
ler som föregaende. 
Utbredning: Danmark ; Köpenhamnstrakten flere- 
städes. — Sverige : Skäne. 
Anm. De nyss nämda bada formerna ha utan 
tvifvel af Raunkiær innefattats under T. Geterti. De 
äro dock sä väl skilda, att de mäste uppfattas at- 
minstone som underarter. Emellertid föreligger i 
danska samlingar, under namnet 1. * Gelerti tili större 
delen sistbeskrifna form, hvarföre jag föreslar, att 
vid densamma fixera namnet, men afsöndra den i 
