189 
Dahlstedt, H., Studier öfver arktiska Taraxaca. 41 s. 
(Arkiv Bot. 4 N:o 8). 
Förf. beskrifver här 7 arktiska arter, hvaraf 5 nya. 
Den spetsbergska T. phymatocarpum hör ej tili näranda arae- 
rikanska art utan till T. vulgare v. arctica Trautv., hvilken 
varietet af förf. upphöjts till art. 
T. nivale Lange fran Kola-halfön anses identisk med 
T. glabrum DC. 
De ex. fran Dovre, som räknats till T. phymatocarpum 
hafva en pâfallande likhet med T. Pacheri C. H. Schultz 
* Reichenbachii Hüter och sannolikt besläktad med den, om 
ej identisk. 
Fries, Rob. E., Zur Kenntnis der alpinen Flora im nörd- 
lichen Argentinien. 205 s. 4: o -|- 1 karta -j- 9 t. (Nov. act. 
r. soc. scient. Upsal. ser. 4 vol. 1 N:o 1. Äfven som gradu- 
alafhandling d. 18 mars 1905). 
Denna afhandling grundar sig tili största delen pä de 
observationer, som förf. gjorde ss. deltagare i den svenska 
expeditionen 1901 — 2 tili dessa trakter. Förutom en full- 
ständig förteckning â alla inom omrâdet (Puna) bekanta ar- 
ter af fanerogamer och ormbunkar samt beskrifning af 47 
nya växter innehâller arbetet ocksâ en utförlig redogörelse 
för växtformationerna och för de fenologiska iakttagelserna. 
N. Zinger, Plantago tenuiflora W. K. och Plantago 
minor Fr. 
Sa lyder titeln pâ en nyligen pâ ryska spräket ut- 
kommen afhandling, i hvilken ett ändgiltigt bevis lämnas 
för att Plantago minor Fr. icke är nagot annat än en 
klimatisk form af Plantago tenuiflora W. K. Plantago mi- 
nor Fr. iakttogs första gangen af G. Wahlenberg, som i 
sin Flora Suecica (1824) kallar den Plantago major y an- 
gustissima med följande anmärkning: ”foliis subfiliformibus 
quasi solo petiolo constitutis. Oelandia extra Runsten locis 
mari inundatis.” Den beskrifves af E. Fries 1889 i ”No- 
vitiarum flora suecica Mantissa altera” efter att ha ut- 
lämnats i Herb. norm. 4: 27 med en kort anmärkning. An- 
gäende växtens varaktighet heter det här: ”primo anno 
quidem florens sed perennans et annosa Arma, truncosa. I 
F. W. C. Areschougs, ”Bidrag tili den skandinaviska vege- 
tationens historia” (Lunds universitets arsskrift 1866) upp- 
tages den under namnet Plantago tenuiflora W. & K. och 
räknas tili den s. k. kaukasiska floran. E. Hemmendorff upp- 
tager den som en själfständig endemisk art. Han yttrar i 
sin ;; Ölands vegetation”: ”Denna art är i Prof. Kjellmans för- 
