195 
mot att Hr. B. betecknar min framställning sa. 
Men man künde med fog begära, att ban i sitt om- 
fattande arbete r som uppträder med sä stora pre- 
tensioner pä vetenskaplighet, skulle undgä sädana 
uppenbara fei, som da han för sitt ’’brogede Sam- 
fund” och ” Mono stroma- Ent er omorpha-S&mïxmdi'' till sub- 
litoralregionen. Han har visserligen icke försökt 
sig pä att försvara sin originella (vetenskapliga?) hy- 
potes om det vackra vädret (Veg. s. 69), som lagt 
detta ’’sublitorala” samhälle bort, utan undviker frä- 
gan genom att pasta, att jag skulle samlat de om- 
nämnda algerna lösliggande pä den torrlagda bottnen. 
Detta är fullkomligt falskt, naturligtvis talar jag icke 
om lösliggande utan om fastsittande, växande alger, 
bl. a. Halosaccion. Det synes framgä af hans citât 
(Gensv. s. 32), att han vill förklara Ulvacesamhäl- 
let för sublitoralt, derför att det inne i fjordarne, der 
tidvattensskilnaden är liten (eller ingen?), yäxer un- 
der den lokala ebbgränsen, äfven om det icke gär 
mer än 2 m. under högvattenslinien (resp. medel- 
vattenständ). Konseqvensen häraf skulle ju bli, att 
der tidvatten saknas far man ingen litoralregion , 
eller ätminstone är den inskränkt till ett minimum. 
Räknar Hr. B. pä samma sätt t. ex. i Öresund? 
I sä fall torde han vara ensam om sin uppfattning, 
och den öfverensstämmelse, som han trott sig kunna 
leta fram ur min Meeresaig., existerar icke i verk- 
ligheten. 
Till att Hr. Börgesen haft sä svärt för att för- 
stä min beskrifning af Ulvacesamhället och dess 
plats, kan möjligen hans otillräckliga herradöme öfver 
tyska spräket delvis lemna förklaring. Sädan är tyd- 
ligen anledningen tili hans länga utläggning angä- 
ende sublitoralregionens öfre gräns (Gensv. s. 26 — 27). 
Om ett komma sättes efter ’’Ebbengrenze” i det kur- 
siverade citatet, blir kanske meningen lättare för Hr. 
B. att fatta, men för att fä fram den mening han 
