207 
organiserade former gäller det säkerligen icke. Äf- 
ven om Oltmanns antagande, att ett dylikt föröknings- 
sätt spelar en stör rol i naturen är rigtigt — och 
jag tviflar icke därpä — sa torde det väl blott gälla 
för korta äfständ. Att det skulle verka öfver vida 
hafssträckor, âterstâr för Hr. Börgesen att bevisa. 
Alger, som länge drifvit omkring i hafvet, äro sna- 
rast att jämföra med de genom kultur försvagade och 
sjukliga, som Oltmanns omtalar, ej med friska nyli- 
gen Iran sin växtplats lösryckta. Hvad sä förekom- 
sten af sporer, särskildt af smâ Ectocarpeer, i hafs- 
vattnet beträffar, sä säger Oltmanns visserligen: ”weil 
das Seewasser fast zu jeder Jahreszeit und an jedem 
Ort eine recht erhebliche Anzahl von Schwärmspo- 
ren der verschiedensten Species enhält”, men detta 
torde väl närmast gälla kustvatten. Skulle det vara 
sä, att vattnet äfven langt tili hafs vore füllt af spo- 
rer, sa skulle, förutsatt att de bibehöllo sin grobarhet, 
snart sagdt ingen gräns finnas för spridning, och det 
vore lönlöst att diskutera vilkoren för denna. Men 
bevis saknas för ett sädant antagande, som ju lätt 
nog künde pröfvas genom att ”sätta tili groning” vat- 
ten fran öppna sjön. 
Efter att Herr Börgesen pa förut omnämndt sätt 
har affärdat min jämförelsetabell, gör han sig det 
ännu bekvämare med de résultat jag dragit ur den. 
Ehuru han far medge, att om han hallit sig tili siff- 
rorna, sä hade han kommit tili samma résultat som 
jag, i det ordningen för de med afseende pa algflo- 
rans slägtskapsgrad med den färöiska undersökta län- 
derna blifvit densamma som hos mig, sä menar han, 
att pä grund af att kunskapen om nagra af dessa 
iloror ej är nog ingâende, sa v er det virkelig nôdvæn- 
digt att gaa lidt hypötetiskt tili Værks”. Detta vill 
med andra ord säga, att derför att utgangsmaterialet 
icke är füllt sä godt, som önskligt künde vara, sa 
duga icke de sa vidt möjligt exakta jämförelsemeto- 
