258 
med mörkt purpurfärgadt hvalf; underläppen är plant 
utbredd, gul. 
Melampyrum pratense ß foliatum är mycket allmän 
i trakten, däremot sag jag ingenstädes a bracteatum. 
Fastän det räder mycket stör variation med afseende 
pa foderflikarnes längd och behäring, pa mellanbla- 
dens längd och bredd samt blomstödjebladens tandning, 
kan man dock inom ß foliatum urskilja 2 typer. Den 
ena har en kräftig, 80 — 40 cm hög stjälk med 5 — 15 
mm breda, Iran en utvidgad bas afsrnalnande mellanblad 
och mer eller mindre tandade blomstödjeblad, den andra, 
som synes vara f. montanum (Johnst.), har en spenslig, 
15 — 80 cm hög, stjälk samt 3 — 7 mm breda mellan- 
blad med föga utvidgad bas och i regeln helbräddade 
blomstödjeblad. De växte om hvarandra pa alldeles 
lika terräng. Blomman är vanligén svafvelgul med 
underläppens blasor äggula. Vid Bursifältet säg jag 
en stör mängd individ, som hade öfverläppens och 
underläppens sidor bade i knoppen och i den füllt 
utslagna blomman kantade med ljusröda band. In- 
blandade bland dem funnos dock sparsamt individ med 
den vanliga blomfärgen. 
M. silvaticum — Den ny utslagna blomman är 
svafvelgul utom öfverläppshjälmen, som pa utsidan 
är brandgul och de 2 bläsorna pa underläppens in- 
sida, som äro äggula; i ett senare stadium blir hjäl- 
men orangefärgad och underläppens flikar brandgula, 
och i postfloralt tillstand inträder än en gulbrun än 
en ljusröd- violett färg. Möjligen äro en del i floror 
namngifna färg variété ter icke annat än olika stadier 
under färgförändringen. En af Blytt (i Veget. fhdene 
i Sogn) omnämnda f. alpinum ) utmärkt genom mörk- 
violetta foder och blomstödjeblad, säg jag vid Risevand. 
Prunella vulgaris — ovanligt storblommig med 
djupt mörkbla krona fanns vid Bodö-stranden pâ en 
kulle i sällskap med Phyllodoce, Azalea, Diapensia m. 
fl. fjällväxter. 
