263 
allt äro nästan lika breda (hos typen afsmalna de 
mot basen och tilltaga i bredd mot spetsen). Frän 
Kvickjokk (J. Svensson 1885) har jag sett hithörande 
exemplar. 
Dvärgexemplaren hafva understundom kronbla- 
dens nerver samt bas och kanter ljust purpurfärgade, 
f. purpurata Gaud. Denna form insamlade Skogvaktare 
J. S. Aune ât mig mellan Balvand och svenska grän- 
sen. De utmärkte sig genom en stark och angenäm doft. 
S. aizoon Jacqu. *Læstadii L. M. Neuman — 
subspecies nova, his notis diversa: folia rosularum 
elliptica vel obovata, duplo longiora quam lata (nec 
cuneiformia, nec lingulata); inflorescentia est cyma 
umbelliformis vel corymbiformis (non racemiformis), 
inflorescentiæ axis primarius 0 — 5 mm longus. pe- 
dunculi floribus æquilongi vel minores, uniflori, 
rarissime biflori (nec elongati, nec triflori); petala 
roseo-punctulata sese tegentia, obovata vel apiee rotun- 
data (nec obtusissima) , flavescentia (nec albida), erecta 
vel semi-erecta (nec patentissima) florem semiapertam 
sæpe formantia; caulis 4 — 6, rare 8 — 10 cm altus. 
Norvegia, Sulitälma in montibus ’’Rossnefjällen” et 
Balvand. 
Denna växt, som âr 1825 upptäckes af L. 
L. Læstadius mellan Ballaur (Balvand) och det i Sve- 
rige belägna Mavasjaur samt 1869 âterfanns dar af 
Schlegel och Arnell, anträffades af oss pâ Hera loka- 
ler pâ Rossnefj allen. Har hade den förut blifvit tagen 
af Sulitälmabolagets Ingeniör Fr. Carlsson, men, efter 
allt att döma, pâ andra platser än dem, vi besökte. 
Dess stjälk är ogrenad, endast 4 — 5, sällan 8 
cm hög, glandelharig och liksom de sma tunglika- 
vigglika stjälkbladen rödt anlupen. Dess blombärande 
topp lutande eller upprät. Blomställningens hufvud- 
axel är än sammandragen tili en punkfc, än 1 — 5 mm 
lang, i förra fallet saledes ett floeklikt, i senare ett 
kvastlikt knippe. Axlar af 2 ordningen mycket korta, 
