265 
sällan längre än blomman, 1-blommiga, mindre ofta 
2-blommiga. Blomskaft nedtill glandelhäriga, npptill 
liksom fodret glatta eller med sporadiska glandelhär. 
Foderblad triangulära, knappast näende kronbladens 
midt; kronblad stötande i ljusgult, aldrig rent hvita, 
ej heller stötande i rödt, än oprickade, än försedda 
med mörkröda, först vid nägon förstoring iögonenfal- 
lande prickar. Den ntslagna blomman kupig, ej füllt 
öppen, emedan kronbladen äro upprätta, nägot inböjda 
eller snedt utstäende, upptill rundade, nedtill täckande 
hvarandra. Ständare heia tiden gnla liksom frukt- 
ämne, stift och blombotten. Rosettblad sjögröna, som 
äldre skiftande nâgot i gnlt eller rödt, omvändt ägg- 
runda — elliptiska, ungefär dnbbelt sä länga som 
breda (10 X 5, 9x4, 8x5, 5 X 3,5 mm), deras kant 
försedd med 8 — 9 kalkafsöndrande tänder pä hvar 
sida, endast den nedersta, skaftlika delen försedd med 
randhâr i stallet för tänder. 
Denna växt beskrefs är 1826 af Læstadius (Beskr. 
öf. sälls. växter fr. n. delen af Sverige, K. V. A:s 
Handl.) sâsom var. glabrata af S. cotyledon. Under 
detta namn ingick den i 2 uppl. af Hartmans Flora 
(1832), men i den 3 (ar 1838) identifierades den med 
S. aizoon Jacqu., hvilket namn den alltsedan bibehällit. 
Att den ej kan hänföras till S. cotyledon, är lätt in- 
sedt, men lika lätt är det icke att bestämma, om den 
bör kallas S. aizoon Jacqu. Genast torde vara klart, 
att J:s beskrifnig (till tab. 438 i Icônes Fl. Austr. 
ar 1778) icke afser var art. Den afser en art med 
spadlika eller tunglika rosettblad, förlängd, klaselik 
blomställning och atskilda, vagrätt utbredda kronblad 
med tvärt afklippt spets. Med denna beskrifning 
stämmer ocksä den större bilden pä nyss citerade tafia, 
men med denna bild och beskrifning kan säkerligen 
icke den skandinaviska växten anses öfverensstämma. 
Detta är sä mycket säkrare, som exemplar frän den 
klassiska lokalen alls ej likna var art. Men olyck- 
