267 
samma art, torde de vara förbundna genom mellan- 
former — om hybrider eller varieteter eller arter, 
lämnar jag osagdt. Man kan ej pâ annat satt för- 
klara, att erfarna botanister förväxla dem. Yar under- 
art är att söka bland ß minor Koch. Nâgra ark i Lunds 
Univ. herbarium, de 2 frân Seringe i Schweiz, det 
tredje, samladt af Armand Thielens eller F. Lacroix, 
pâminna rätt mucket om den norska underarten, men 
jag vâgar dock ej pâstâ, att de âro identiska. Och 
märkligt nog synas äfven de grönländska exemplaren 
tillhöra en nâgot afvikande typ. G-ent emot allt 
detta kan jag konstatera, att de af Læstadiüs 1825, 
de af Schlegel- Arnell 1869 samt de af Vetterhall, 
Aune och mig âr 1904 samlade exemplaren alla âro 
sa lika, som om de tagits frân sàmma tufva. Under 
sâdana förhallanden anser jag, att den bör isärhallas 
sâsom särskild underart, och har jag efter upptäckaren 
kallat den Saxifraga aizoon *Lœstadii. 
Saxifraga aizoon *Lœstadii X cotyledon f. abbre- 
viata — Af denna hybrid upptäckte jag 2 individ 
bland de exemplar, som skogvaktare J. S. Aune sände 
mig frän trakten mellan Balvand och Svenska gränsen. 
Fotografien visar hybriden och stamarterna i naturlig, 
storlek sa att man lätteligen kan iakttaga den habi- 
tuella olikheten mellan dem. Eosettbladen och för- 
greningen äro sâsom hos aizoon; fodret än nästan utan, 
an med fâ, än med flere glandelhär, än hvitgult, än nâgot 
ljusrödt, aldrig grönt eller mörkrödt sâsom hos cot.; 
kronblad tili formen sâsom hos cot., men betydligt 
kortare, tätt rödprickiga, aldrig nerböjda (ss. hos cot. 
plägar vara fallet), men mera utstäende än hos aiz.; 
kronbladens grundfärg rent hvit, ej stötande i gult 
ss. hos aiz.; ständare gula ss. aiz., men blomskaft 
längre än hos denna; stândarmjol mycket dâligt. 
Detta fynd föranledde mig att i vära offentliga her- 
barier granska representanterna för dessa arter och 
jag fann dä, att Schlegel-Arnell funnit den samt 
Bot. Not. 1905. 18 
