271 
tas, hvilket dock hvarken är môjligt eller tillrâdligt. 
Förhallandet mellan fodrets och frnktens längd beror 
helt och ballet pâ det stadium, i hvilket mätningen 
göres. Den füllt utvecklade frukten är nämligen hos 
bada ’’tydligt längre” än fodret. Formen paludosa 
L. Læst. (== subalpina Hn), som vanligen förekommer 
i källdrag i fjällen, fanns pâ Bodöstranden i stör 
mängd, inblandad i den af gras och Junci bestaende 
Vegetationen pâ den gamla, sandtäckta tangen, saledes 
nagot högre pâ stranden än f. brevifolia. 
Alsine biflora f. pumüa J. Norm. — sma krymp- 
lingar med 1-blommiga stjälkar ; Rossnefjällen och 
ofvan Ny Sulitälma. 
Cerastium trigynum — flerestädes ; pâ torrare 
mark bildar den täta tufvor, nedkommen pâ fuktiga 
mossar bildar den ensamma, längt krypande refvor. 
C. alpinum X vulgare ( alpestre ) X subvulgare — 
Furulund; habituelt lik C. vulgare ^alpestre, men 
skild genom kortare stjälkar, förkrympta kapslar pâ 
raka skaft, rikedom pâ langa mjuka har, i stjälkens 
öfre delar täckande gl andelhären, harigare och i för- 
hällande tili längden bredare blad, färre blommor och 
nagot längre blomkronor. Arsskotten utgâ ofta, sä- 
som fallet i regeln är hos C. alpinum, men ej hos 
C. vulgatum, fran öfvervintrande nodi pâ de hvit- 
aktiga, vissnade stjälkbaserna fran förra aret. Hos 
G. vulg. ^alpestre, som växte bland hybriden, utgjor- 
des beharingen i stjälkens öfre del endast af korta, 
täta glandelhar. 
C. alpinum är allmän och mycket variabel; dess 
glabrescenta form anträffades dock icke. Den vackra 
C. Edmonstonii fanns här och där, men alltid sparsamt. 
Den är föga föränderlig. 
Sagina Linncei uppträder ganska olika pâ olika 
lokaler. Pâ bar mark, där den växer ensam, t. ex. 
pâ hällar och vägkanter, bildar den stora täta tufvor 
med täta, 5 — 6 cm höga stjälkar och längt krypande 
