311 
Till frâgan om de svenska hapaxanternas 
lifslängd. 
Af K. Johansson. 
Med anledning af en uppsats af Nils Sylvén i 
Botaniska Notiser 1905 h. 3 (sid. 173), hvarest detta 
ämne behandlas, synas mig ett par erinringar bora 
göras. .De däri refererade iakttagelserna stämma i 
allt väsentligt öfverens med mina egna. Af uppsat- 
sen framgâr vidare, att Sylvéns. gruppering af hapaxan- 
terna ej mycket skiljer sig fran den, för hvilken 
redogöres i insändarens af honom äfven aberopade 
’’Studier öfver Gotlands hapaxantiska växter med hän- 
syn tili deras groningstid och öfvervintring”. Lik- 
heten mellan vära tolkningar af de gjorda iakttagel- 
serna är i själfva verket större, an han synes tro. 
Det är, sä vidt jag kan finna, endast i tva punk- 
ter, som vâra âsikter enligt Sylvéns uppsats skulle 
divergera. Forst gäller det vinterannuellerna. Jag 
hade (1. c. sid. 7) därom sagt: ”De vinterannuella 
växter , som grott pa hösten ena aret, fruktificera föl- 
jande var eller sommar. Frön af denna första gene- 
ration hinna i allmänhet gro andra sommaren”; samt 
vidare a sid. 10: ’’Frösättningsintervallet blir därför 
vanligen ett âr”. Af Sylyéns uppsats framgär, att han 
fattat uttrycken ”i allmänhet” och ’’vanligen” sa, att 
nagra vinterannuella arter äro höstgroende, andra 
däremot vargroende. Men detta är ju orimligt. Jag 
menade naturligtvis, att somliga individ af i regeln 
vinterannuella arter äro vargroende, nagot som pa 
talrika ställen i min af handling framhâlles 1 ). Sylyén 
begagnar själf ett liknande uttryckssätt, da han (1. c. 
1 ) Ännu större afvikelse förekommer ju t. ex. hos Papaver 
Argemone, i det somliga individ uppkommit af frön, som hvilat 
fiera âr i jorden. Frösättningsintervallet är sâledes ej hos alla 
individ ett är. 
Bot. Not. 1905. 
