323 
Bidrag till kännedomen af floran vid Saltenfjord 
och pâ Sulitälma-omradet i Norge. 
Af L. M. Neuman. 
(Forts, fr. s. 282.) 
C. Gooclenoughii växer i myrarna, pä hedarna 
och pa älfdalarnas svämomrade nästan alltid i täta, 
juncella-lika tufvor, men har nästan alltid platta 
blad, vare sig den är högvuxen eller lâgvuxen. Sli- 
dornas färg växlar frân gulbrunt tili rödbrunt och 
rent svart. Ofta äro äfven fruktgömmenas toppar lika 
svarta som axfjällen, hvarigenom axen blifva rent 
svarta. Denna form har ofta de fiesta bladen hop- 
vikna och skulle säledes kallas juncella eller juncea 
Fr., men märkligt nog äro basalslidorna svartbrnna 
(icke rôda). Dâ det a ena sidan icke är lämpligt att 
namna dessa former, och dâ de a den andra icke alls sy- 
nas motsvara förnt namngifna former (exempelvis de 
i Asch. & Gr. Synopsis npptagna), nöjer jag mig att 
konstatera, att de finnas. 
C. jcanescens X loliacea — Som bekant, är denna hy- 
brid i norra Europa endast uppgifven for Sverige, 
Tôreboda (Callmé) och Ostpreussen, Romintener Heide 
(Grütter), och liksom Ascherson &Gräbner upgifva ’’nicht 
gesehen”, har jag i min Hora nödgats bekänna: ’’exem- 
plar osedda af författaren.” Det var därför fägnesamt 
att kunna konstatera den pa Sulitälma-omradet i en 
myr mellan Fagerlid och Kjelvand. Genom de spens- 
liga, slaka, fina, sträna och bladen samt de starka 
nerverna pa fruktgömmena erinrar den om C. loliacea, 
genom axens form och de blagröna bladen om C. 
canescens. Ungefär 20 meter frân ena kanten af 
myren behärskade den ett omrade pa cirka 100 kvm. 
Större delen utgjordes emellertid af stand, som endast 
sköto bladrosetter, men inga stran, medan bada stam- 
arterna voro rika pa stran. Under det stamarterna 
