324 
hade fruktgömmena väl utbildade, voro de hos hybriden 
t’unna och ontvecklade. Fjolârets strän, som här och dar 
funnos kvar, visade, att inga fruktgömmen da mognat , 
medan dylika strân hos C. loliacea visade fyllda, mog- 
nade fruktgömmen. Likformigheten mellan alla exem- 
plaren tyder därpa, att heia kolonien uppstatt genom 
vegetativ förökning af ett eller etb tâtai individ. 
C. Canescens X lagopina — Giken bland stamar- 
terna i kanten af en myr; genom lifligt gröna eller 
endast föga glaucescenta blad och starkare närmade 
(dock ej hopade), redan frân början brungröna ax skild 
frän 0. canescens, af hvilken den lânat habitus. De 
förlängda, cylindriska axen skilja den lätt fran lago- 
pina; synes aldrig utbilda mogna fruktgömmen. Pa 
den torra sluttningen mot myren fanns 
C. lagopina X vitilis , skild fran föregäende hybrid 
genom mörkgröna blad, tjockare, upptill hopade ax, 
af hvilka ett och annat blir sammansatt. Hos bäda 
dessa hybrider äro fruktgömmenas spröt mera förlängdt 
än hos C. canescens och vitilis samt nästan alltid 
tydligt tvaklufvet i spetsen. 
C. canescens. Den typiska formen, känd af alla, 
har, sasom namnet antyder, vid mognaden grahvita 
fruktgömmen och axfjäll. Dessförinnan äro de gröna. 
Pa torrare lokaler blifva axen kortare, nästan klotrunda, 
mera aflägsnade fran hvarandra, strana spensligare och 
bladen slakare, mindre glaucescenta än hos typen, men 
axens färg liksom hos typen, en varietet, för hvilken 
väl ej kan gifvas ett mera betecknande namn än var. 
subloliacea Læst. (äfven Wahlenb. i PL Suec.). Denna 
form för Asch. & Gräbn. under namnet vitilis tili 
brunnescens, dit den säkert icke hör. Den har förut 
oftast gätt under namnen Persoonii Sieb, och macilenta 
Pr., hvilka bada äro sämre än det här begagnade. 
Pa soliga lokaler, heist i fjällen, men äfven i stör 
mängd pa strandängar, t. ex. vid Fineidet och Pauske 
i Salten, blifva axen tätare, och ofta kortare än hos 
