325 
typen, fruktgömmena och axfjällen blifva vid mogna- 
den gula med nagon anstrykning i ljusbrunt och 
fruktgömmena blifva nagot kupigare än hos typen. 
Denna varietet har jag i min flora kallat subvitilis. 
emedan den förbinder C. canescens med C. vitilis 
Det är troligen obekantskap med denna, som gör att 
Ascb. och Gräbn. ej tili arten skilja C. canescens och 
C. vitilis. Pa strandängar, dar man ju ej gärna 
träffar C. vitilis, uppträder var. subvitilis mycket mar- 
kerad, men pa ijällen, där C. canescens och C. vitilis 
ofta sammanträffa, förefaller den sâsom en hybrid 
mellan dem. Den är emellertid alltid fertil och be- 
stämmes oftast tili vitilis ( brunnescens) eller Persoonii. 
Sedan man lärt sig inse artsamhörigheten mellan cane- 
scens, var. subloliacea ocb var. subvitilis, är det ej svart 
att se, att C. vitilis är en särdeles distinkt art. Den 
skiljer sig fran canescens och dess varieteter genom 
de nästan ostrimmade fruktgömmena, som äro plankon- 
vexa med sä stark konvexitet, att de ofta synas trub- 
bigt trekantiga, medan de hos canescens alltid äro 
tydligt, ofta stärkt strimmiga samt antingen svagt 
bikonvexa eller plankonvexa med jnycket svag konvexi- 
tet. Sprötet hos vitilis är längre samt tvärt afsatt. 
och fruktgömmets största bredd ligger oftast ofvan 
midten, medan hos canescens sprötet är kortare, och 
fruktgömmet, som har sin största bredd pa eller nedom 
midten lângsamt afsmalnar mot sprötet. Den ofta 
använda karaktären pa sprötets springa är ej sä säker, 
som man antager, icke heller afständet mellan axen. 
Däremot är axfjällens färg af värde. Hos vitilis är 
fjällets midtfält kanstanjebrunt och smalare än den 
hvita hinnkanten; hos canescens subvitilis är midtfältet 
svagt ljusbrunt. och betydligt bredare än hinnkanten. 
Dâ namnet C. brunnescens torde omfatta bade C. 
vitilis Fr. och C. canescens var. subvitilis, anser jag 
mig böra behalla Fries’ namn, äfven om anmärkning 
mot det Annes. Genom Herb. Normale vet man ju alltid, 
