parasiterande Cusc ut a - sly ter. Det mäste emellertid här 
framhâllas, att dessa uppgifter icke synas mig vara att till- 
mâta en alltför stör vikt, emedan en konstaterad förekomst 
af Cuscuta pâ en eller annan växt ingalunda alltid utgör be- 
viset för. att ifragavarande växtform spelar rollen af den 
verkliga värdplantan för Cuscuta. Särskildt när sädana 
uppgifter basera sig pâ studier af herbariematerial, kan 
den misstanken icke heit undertryekas, att det här mängen 
gäng blott varit fraga om Cuscuta-skott, hvilka visserligen 
omslingrat växten i fraga och â densamma producerat 
haustorier, men som pâ grund af växtens giftiga eller 
andra, Cuscuta icke tilltalande egenskaper inställt sin nä- 
ringsupptagande funktion, sä att Cuscuta heit eller ätmin- 
stone till en betydande del hemtat sin näring frän ett i när- 
heten befintligt växtindivid af annan art, hvilket för Cuscuta 
représenterai den verkliga värdplantan. Vissa iakttagelser, 
som jag i det följande kommer att anföra, tala för att i 
liera fall en sâdan förmodan är füllt berättigad l ). 
\) Enär i sammanställningarne af de näranda tvenne forskarne, 
Hildebrand och Wittrock, hänsyn icke tagits tili de äldre upp- 
gifter, som i literaturen föreligga angäende växtformer, hvilka 
iakttagits säsom värdplantor för Cuscuta, lemnas här en redogö- 
relse öfver de tidigare forskares iakttagelser i denna riktning, som 
äro mig bekanta. 
Guetta rd, som urskilde blott en europeisk Cuscuta- art, 
fann denna växande pâ Thlaspi, Achillea, Thymus, Hyssopus, 
Lavandula, Vitis samt vissa ej närmare angifna papilionacéer, la- 
biater och cruciferer. 
Mertens och Koch angifva säsom allmännare värdväxter 
för Cuscuta europaea Urtica, Cannabis, Humulus, Vicia och 
unga skott af Salix. M o hl fann Cuscuta växande äfven pâ vissa gräs, 
Fragaria samt iakttog ett ungt individ, fastsittande a en Junger- 
mannia. — Uppgifter hemtade ur Mohl, H. Ueber den Bau und 
das Winden der Ranken und Schlingpflanzen. Tübingen 1827. 
pp. 128. 149. 
Palm anträffade Cuscuta pä ärsgrenar af Corylus Avellana 
och Prunus spinosa. — Palm, L. H. Ueber das Winden der 
Pflanzen. Stuttgart 1827. p. 51. 
Enligt uppgift af Wydler uppträder Cuscuta europaea 
äfven â Acer campestre, Prunus spinosa, Corylus, Sambucus och 
Solanum tuberosum. — Wydler, H. Kleinere Beiträge zur Kennt- 
niss einheimischer Gewächse. (Flora oder allgemeine botanische 
Zeitung. XLIIÏ. Jahrgang. Regensburg 1860.) p. 662. 
