Q 
sig vid lif och till slut till och med frambrakte nâgra fâ, 
föga utvecklade blommor. 
Att Cuscuta, i trots af den utpräglade giftverkan, som 
dess värdplanta syntes utöfva, i dessa försök ändock kun- 
nat hàlla sig qvar. torde väl till icke ringa del Anna sin 
förklaring i den sjelfdigerering, som den tillväxande skott- 
spetsen hos Cuscuta utöfvar à växtens äldre. bortdöende 
partier, i det att dessas plastiska substanser transloceras och 
ledas tili delar i skottens spetsar, der nybildning försiggär 1 ). 
Till en del torde likväl berörda förhallande äfven vara att 
tillskrifva Cuscuta-väx ternas förmäga att under vissa be- 
tingelser kunna uppträda säsom autotrofa växter, hvilka, 
tack vare den abnormt stegrade klorofyllproduktion, som 
deras skottsystem vid vissa patologiska tillfällen förete, kun- 
na genom fotosyntetisk verksamhet täcka sitt behof af or- 
ganiska näringsämnen. 
Dâ uppenbarligen i detta fall fri oxalsyra eller rät- 
tare surt kaliumoxalat (KHO2C2O2) utgjort den för Cus- 
cuta specifikt skadliga substansen och värdväxtens giftig- 
het närmast finge anses vara förorsakad af den rikliga hal- 
ten häraf, gjordes â den använda Begonia - arten en bestäm- 
ning af cellsaftens aciditetsgrad. För mina undersökningar 
kom det här mindre i betraktande att företaga en absolut mät- 
ning af syrehaltens qvantitativa förhällande an attblotterhälla 
relativa värden â densamma. Jag künde derför utföra mina be- 
stämningar efter den enkla metod, som föreslagits af Kr aus 2 ). 
Stycken af stammar och bladskaft af Begonia metallica 
% söndertrycktes i en rifskàl, och ur den dervid erhällna massan 
utpressades en rasait, hvilken pâ grund af sin rikliga halt af 
b Se Gertz, O. 1. c. p. 77, anm. 2 och 3. — Jeraför äfven 
Spisar, K. 1. c. p. 331, som funnit groddplantor af Cuscuta Gro- 
novii lefva ända tili 7 veckor utan värdplanta och dervid uppnä 
en längd af icke mindre än 35 cm. 
2 ) Kraus, Gregor. Ueber die Wasservertheilung in der 
Pflanze. II. Der Zellsaft und seine Inhalte. (Abhandlungen der na- 
turforschenden Gesellschaft zu Halle. XV. Band. Halle 1880.) — 
Se äfven Detmer, W. Das pflanzenphysiologische Praktikum. 
Zweite Auflage. Jena 1895. pp. 272, 273. 
