12 
af de parasiterande Cuscula- skottens tillväxt. Vid dessa kul- 
turförsök var emellertid äfven att märka en betydande re- 
sistens mot den sura cellsaftens vidare inverkan, som gjor- 
de sig hos Cwsa/ta-plantorna gällande, sedan de blifvit hänvi- 
sade till Oxalis som värdväxt. Förklaringen till sistnämnda 
anmärkningsvärda förhällande ligger mähända deruti, att den 
relativa frodigheten hos de vid försöken använda moderkul- 
turerna af Cuscuta spelar en icke obetydlig roll, särskildt med 
hänsyn tili förmagan af résistons mot skadliga ämnens in- 
verkan. Yid fiera tillfällen har jag nemligen funnit försöks- 
resultaten utfalla i nägon man olika, om yppiga eller torf- 
tigt utbildade Cuscuta- ständ användas som försöksplantor. 
I detta speciella fall vegeterade kraftiga Cuscuta-'sAmgor â 
Oxalis, och säkerligen var det just pä grund häraf, som kul- 
turerna â Oxalis visade sig nagot mera härdiga än vid 
försöken med Begoiiia, der jag experimenterade med mindre 
yppiga moderkulturer af Cuscuta. 
Yärdplantans halt af surt kaliumoxalat, hvilken sub- 
stans äfven i detta fall utgjorde det specifika giftämnet. be- 
stämdes pä analogt sätt som i ofvan beskrifna kulturförsök 
med Cuscuta à Begonia. Yid fyra titreringsanalyser af den 
ur blad och blomskaft af Oxalis vunna press-saften erfor- 
drade 2 cm. 8 af densamma för fullständig neutralisation: 
I. 34.3 cm. 3 KOH. 
II. 33,i » 
III. 33,6 » 
IY. 35,2 * 
medeltal: 34, o » » 
De vid dessa bestämningar funna, i nägon man vex- 
lande tal, som angifva mängden tillsatt kalihydrat, förkla- 
ras deraf, att râsaften hade en stärkt gulbrun färg, som i 
blott ringa grad försvagades vid vätskans utspädning med 
vatten, hvarför det här var förbundet med svärighet att nog- 
grannt fastställa det första inträdet af den genom indikatorn 
framkallade violettfärgningen. 
Aciditetsgraden var sälunda här dubbelt sä hög som 
