13 
hos Begonia , och Cuscuta hade uppenbarligen äfven i detta 
fall — bortsedt frän den nägot högre individuella resisten- 
sen — hällit sig vid lif genom sjelfdigestion samt pà grund 
af sin formâga att kunna assimilera sâsom autotrof växt. 
Nâgra fâ kulturer af Cuscuta, som utfördes â Oxalis 
stricta L., visade i det stora hela samma forhâllande som 
kulturerna ä Oxalis Valdiviensis. 
Rurnex domesticus. 
Med denna värdväxt gjordes blott en enda Cuscuta- 
kultur. Det använda Cuscuta- skottet fixerades vid ett af 
värdplantans bladskaft och utförde kring detta tre à fyra 
tvara vindningar; sedan öfver denna sträcka haustorier ut- 
bildats, afstannade all vidare tillvaxt hos skottet, som der- 
jemte visade en pâfallande grönfärgning. Vid anatomisk 
undersökning befunnos haustorierna, hvilka öfver allt in- 
trängt i bladskaftets väfnader, brunfärgade och afdöda. 
Värdplantans aciditet var här betydligt lägre an i 
de tvenne förut anförda försöken med Begonia och Oxalis. 
Den räa press-saften, som var stärkt grönfärgad af med- 
följande klorofyllkorn, erfordrade för neutralisation af 2 
cm. 3 följande mängder af 0,i procentig kalihydratlösning : 
I. 7,8 cm. 3 KOH. 
II. 7,5 » 
III. 7,5 » 
IV. 7,9 » 
medeltal: 7,7 > » *) 
Med hänsyn tili detta kulturförsök far icke lemnas 
*) Noggranna bestämningar öfver aciditetsgradens vexling i 
stamled af olika aider hafva af Kraus utförts â en annan Rumex- 
art, Riimex obtusifolius. »Etwa 1 m. lange Stengel in 3 Theile 
zerlegt. I die jüngsten Internodien, die stärkst wachsenden und 
ein Theil, der schon an Biegsamkeit verloren, II wenig biegsam, 
vielleicht nur ganz wenig noch wachsend, III holzig. Saft ohne 
Wasserzusatz, ganz klar. Sehr sauer. Lauge zu 2 cc. Saft : 
I. 7,0 7,0 
II. 6,2 6,0 
III. 7,5 7,2.» 
Kraus, G. 1. c. p. 35. — Denna acidimetriska bestämning 
skedde genom titrering med 0,1 procentig NaOH-lösning. 
