56 
Med detta résultat harmoniera väl de meddelanden, 
som föreligga i literaturen om fall, der Cuscuta europaea 
och andra Cuscuta- former iakttagits parasitera â arter af 
Ranunculus (arvensis L. [S or au er 1 ), König 2 )], acris L. 
[Wittrock 8 )]) och andra ranunculacéer, sâsom â Clematis 
Vitalba L. [Wittrock 3 )], Aconitum [S or au er 1 )] och Del- 
phinium Ajacis L. [»üppig wuchernd», Hildebrand 4 5 )]. 
Att det likväl i nâgra fall här säkerligen varit fräga 
om mer eller mindre sjukliga Cuscuta-i ndivid, framgâr af 
Mi ran des Cuscuta- odlingar â Aconitum Napellus L. samt 
â Delphinium ornatum Bouché och D. Staphysagria L., 
der parasiten blott med stor svârighet höll sig vid lif 6 ). 
Tropaeolum majus. — Visade sig föga lämpad som 
värdplanta för Cuscuta Gronovii. Efter nâgra hvarf af ore- 
gelmässig, nästan konvulsivisk vindning kring stam och 
bladskaft af Tropaeolum blefvo Cuscuta- skotten nemligen 
ytterligt tunna och stärkt grönfärgade, hvarjemte, sâ snart 
haustorier utbildats, all vidare tillväxt upphörde. Vid ana- 
tomisk undersökning framgick, att flertalet haustorier voro 
döda. Pà nâgra stallen funnos dock lefvande, yngre sàda- 
na (möjligen ersättningshaustorier), hvilka i enstaka fall 
vunnit kontinuitet med värdplantans kärlknippesystem. 
Nästan öfver allt i bark och kärlknippen, der haustorier 
inträngt, hade i omgifningarne värdväxtens celler dött bort 
och dervid utvecklat ett rödbrunt, amorft pigment, hvilket 
tingerat säväl membranerna som de döda protoplasma- 
resterna. 
Cuscuta- kulturerna höllo sig likväl i detta tillständ 
fiera veckor. 
Anledningen tili den utprägladt skadliga inverkan, 
som Tropaeolum visât sig utöfva sâsom värdplanta ä para- 
*) Se anm. â p. 6 i denna uppsats. 
2 ) Koch, L. 1. c. p. 121. 
3 ) Wittrock, V. B. 1. c. p. 12. 
• 4 ) Hildebrand, F. 1. c. p. 93. 
5 ) Mi ran de, M. 1. c. pp. 56, 105, 107,. ff. 
