82 
tis af E. Haglund i Svensk Botanisk Tidskrift, Bd 5 Haft 
4, har emellertid föranledt mig att här framlägga desamma. 
For lämnad hjälp ber jag harmed att vördsamt fâ 
tacka herrar Professor S. Murbeck och Professor C. F. O. 
Nordstedt. Dessutom hembär jag mitt tack ät museichefer- 
na i Stockholm, Uppsala, Köpenhamn och Kristiania samt 
ät herrar Lektor Fr. Ahlfvengren, Disponent J. E. Palmér 
och Kandidat Sten Svensson, som beredvilligt ställt sina 
herbarieexemplar tili mitt förfogande. 
Kollektivarten Scirpus cæspitosus har enligt Ascher- 
son & Graebner, Synopsis der Mitteleuropäischen Flora, 
följande geografiska utbredning: Norra och västra Europa, 
i sydväst tili norra Portugal; Corsica; Italien; Bulgarien; 
Himalaja; Grönland; Nordamerika; Jamaika. Pä de nord- 
ligare breddgraderna förekommer den alltifrän fjällen ned 
tili hafskustens omedelbara närhet, 
Enligt Ascherson & Graebner’s arbete samt Pal- 
la’s beskrifning förete de tvä ifrägavarande typerna, hvilka 
af Ascherson & Graebner uppfattas säsom »Rassen», och 
som äfven jag funnit lämpligast böra betecknas säsom un- 
derarter, följande distinktiva karaktärer: 
Scirpus cæspitosus subsp. germanicus (Palla) 
Strä vanligen kraftigare och högre. Den öfversta 
sträslidans mynning stärkt snedskuren, sä att dess en a kant 
ligger ca 3 mm högre än den motsatta; öfre delen af sli- 
dan och den hinnaktiga kanten, som är tämligen bred samt 
vanligen lifligt roströdfärgad, ej slutande intill sträet utan 
mestadels svagt blâsformigt utstàende. Ax i regel tämli- 
gen stört, rikblommigt. Perigonborst i spetsen tydligt pa- 
pillösa. Den mellan ett större och ett mindre kärlknippe 
belägna assimilatoriska barkväfnaden genomdrages i mid- 
ten utaf ett genom heia sträet förlöpande strängformigt 
väfnadsparti, uppbygdt af döda celler, liknande märgens. 
Omkring dessa cellsträk, ibland delvis inom desamma, stun- 
dom dessutom pä andra Ställen i barken, uppträda rödbru- 
na eller bruna excretionsceller. I de större kärlknippenas 
