9.1 
Hedemarken. Trysilfjeld, väster om Trysilelven 
(O. Nyhuus), 
Kristians amt. Snertingdalen, väster om Mjösen 
(O. Nyhuus); Fagernes (E. V. Ekstrand). 
ßuskerunds amt. Krokskogen.ö.om Tyrifjord(Blytt.) 
Jarlsberg o. Larviks amt. Kongsberg (M. Boeck). 
Bratsbergs amt. Lifjeld, Oksla; Skien (Blytt). 
Jotunheimen. Solasæter (J. Norman). 
Do vre. H jerkin (Zetterstedt, J. Eriksson»; Kongsvold 
(Fr. Ahlberg, Fr. Ahlfvengren, A. Vinge). 
N. Throndhjems amt. Sulstuen (Flb. Zetterstedt). 
Nordlanden. Solvaagtind, Salten, sydost om Bodö 
(J. Dyring); Saltdalen, Vigsfjeld, sydost om Bodö (Schlegel 
o. Arnell); Bodö (Th. M. Fries); Ny Sulitelma (O. R. Holm- 
berg Narvik (E. P. Vrang); Hindö (K, P. Hägerström). 
Tromsö amt. Baisfjorden, Akselfjeld (O. Nyhuus); 
Maalselven, Alapen (O. Nyhuus); Tromsö (O. Nyhuus, Nis- 
sen); Flöjfjeldet (Th. M. Fries). 
Fin mark en. Magerö (N. Lund); Porsanger fjord, 
östsidan (Ove Dahl); Næsseby vid Varanger fjord (Th. M. 
Fries). 
Subsp. austr. har jag dessutom sett frân Island (ett 
20-tal fyndorter), Grönland (c:a 40 lokaler), Finland, Frank- 
rike, södra Tyskland, Wales. 
Utbredning — enligt Palla samt A. & G. — utanför 
Skandinaviska halfön och Danmark: Nordamerika; Grön- 
land; Frankrike; Italien; Schweiz; Österrike-Ungern ; Ryska 
Lappland; Ost- o. Västpreussen ; Hinterpommern; Sudeter- 
na; Oberbayern; Oberbaden; Schleswig-Holstein; Himalaja. 
Säsom redan nämnts, visar sig subsp. germ, pâ vissa 
orter i sin anatomi mindre väl karaktäriserad gentemot 
den andra hufvudtypen. Denna svaghet i differentieringen 
af den inre byggnaden àtfôljes af en liknande ifrâga om 
den yttre utbildningen. Dylika svagt karaktäriserade indi- 
vid träffar man mest i trakter, där de bägge typernas ut- 
