131 
En för botaniska museer och andra botaniska 
samlingar lämplig metod att konservera gröna 
växter sä, att de bibehàlla sin naturliga färg. 
Af Carl Hammarlund. 
Dâ det gäller naturvetenskapliga samlingar. âr det af 
intresse att konservera föremälen pä ett sädant satt, att de 
behâlla ett sa naturligt utseende som möjligt. Färgen spe- 
lar därvid ofta en stor roll. 
I fràga om botaniska samlingar, som ej lämpa sig att 
förvara prässade eller pä annat satt torkade, vore naturligt- 
vis en färglös, vattenklar vätska, i hvilken alla växtfärger 
förblefvo oförändrade. idealet. Att finna en sâdan vätska 
är emellertid otänkbart, enär de färger, som förekomma 
inom växtriket, äro allt för olika i egenskaper och samman- 
sättning samt dessutom i allmänhet föga hällbara. 
* Frän början var det min mening att söka finna en 
metod, som lämpade sig för konservering af parasitsvam- 
par. Som bekant bilda dessa vanligen karaktäristiskt fär- 
gade eller formade sporsamlingar, mycelieöfverdrag, fläc- 
kar, utväxter och andra sjukliga bildningar a blad eller 
andra delar af värdplantan, som blifvet angripen. I hittills 
brukliga konserveringsvätskor blifva emellertid säväl värd- 
plantan som därpä snyltande svamp urblekta, sä att det oftast 
är nästan omöjligt att makroskopiskt kunna iakttaga svampen. 
Dä jag genom försök med fiera olika metoder slutli- 
gen lyckats finna en, som väl fyller sitt ändamäl, i det att 
vid konservering gröna växtdelar bibehälla sin fullkomligt 
naturliga färg, utan att pä annat sätt färgade fläckar eller 
andra sjukliga bildningar blifva gröna, eller i de fiesta fall 
ej heller pä annat sätt onaturligt färgade, anser jag, att jag 
nätt mälet för mina försök. Da denna metod ! ) äfven läm- 
1 ) Jag har visserligen i det följande talat om »den direkta» 
och »den indirekta metoden», men i själfva verket är den senare 
blott kompliment tili den förra. 
Bot. Not. 1912. 
