134 
gon längre tid. For att fâ svar pâ denna frâga, upphettade 
jag en del af dessa i formalin liggande blad till 100 ° i vat- 
tenànga under 4—5 timmar, och dâ de uttogos, hade de 
fortfarande sin naturliga gröna färg. Detta var ju emellertid 
ej nägot säkert bevis för, att de alltid skulle bibehâlla sig, 
ehuru det likväl gjorde det mvcket troligt. Jag skall se- 
nare âterkomma till denna frâga. 
Som nämnt var det tyvärr ej alia med kopparsulfat- 
formalinlösning behandlade blad, som bibehällit sin natur- 
liga färg. Bladen af Ribes nigrum och Quercus robur ha- 
de mörknat betydligt. Dessa mäste sàledes behandlas pâ 
ett annat satt, för att vackra préparât skulle erhâllas. 
För att om möjligt fâ en uppfattning i huru stör ut- 
sträckning kopparsulfat-formalinmetoden vore användbar, 
gjorde jag försök med blad af ett hundratal växtarter 1 ), 
representerande ett fiertal af vära svenska fanerogama och 
kärlkryptogama växtfamiljer. Därvid kom jag tili det resul- 
tatet, att metoden kan användas med godt résultat för de 
fiesta växter. Utom förutnämnda Ribes nigrum och Quer- 
cus robur fanns det ännu nägra blad, som mörknade, näm- 
ligen Salix- fragilis, Syringa vulgaris , Euphorbia Peplus, 
1 araxacum officinale, Helianthus tuberosus, Solanum tube- 
rosum och Pinus silvestris. Dessutom hade Carum carvi, 
Thynnis serphyllum , Begonia semperflorens och Sedum ma- 
ximum ljusnat nâgot. Det var säledes växter, hvilkas blad 
äro rika pâ garfsyra, harts och mjölksaft. som mörknat, 
under det att blad innehâllande ætheriska oljor eller slem 
blifvit ljusare. jag antog dâ, att det var dessa ämnen, som 
verkade störande pâ konserveringens résultat. Om jag pâ 
ett eller annat sätt hastigt künde borttaga dessa ämnen ur 
bladen, borde säledes dessa sedan kunna konserveras grö- 
na med kopparsulf at- formalin. För att pröfva om detta an- 
tagande var riktigt, gjorde jag en del försök med Quercus 
robur, innehâllande garfsyra, Ribes nigrum och Pinus sil- 
') En förteckning öfver dessa lämnas. nedan. 
