142 
Hushällningssällskapet med bibehâllande af honom som 
föreständare. Han ledde äfven den nyligen upphörda an- 
stalten »Esperanza» för odling af medicinaiv äxter i närheten 
af Landskrona. Med hjälp af Otto Kuntze utgaf han 1904 
det stora arbetet »Lexicon generum fanerogamarum inde 
ab anno MDCCXXXVII». Tillsamman med den sistnämnde 
hade han 1900 utgifvit »Nomenklatorische Revision höherer 
Pflanzengruppen und über einige Tausend Korrekturen zu 
Englers Ph aenogamen-Register » . 
En ny skadlig svamp. I Kew Gardens har man 
pâvisat att en svamp, som fätt namnet Phoma pigmentivora 
Massee, kan förstöra nymälningar, i synnerhet i varmhus. 
En mânad eller tvâ efter mälningen med hvit, blyhaltig 
färg skett, uppträdde pä den purpurfärgade eher möfkröda 
fläckar, fiera tum i diameter. I dessa fläckar bildades en 
vecka senare smà svartröda värtor, som innehöllo frukterna. 
Romell, L., Hymenomycetes of Lappland 35 
s., 2-dubbelpl. 1911. — Arkiv f. Bot. Bd. 11 N:o 3. 
Fran sin hufvudstation i Wassijaure har förf. tvâ som- 
rar gjort exkusioner i ätskilliga riktningar hufvudsakligen 
i Torne Lappmark och redogör här hufvudsakligen för de 
iakttagna Polvporaceae. Förutom utförliga anmärkningar 
vid manga arter publiceras här beskrifningar à 11 nya 
Polyporusarter och 3 nya Meruliusarter. 
Ainus glutinosa. Sä länge man gaf prioritet ät 
ett varietetsnamn, när varieteten upphöjdes tili art, sä var 
kombinationen »Ainus glutinosa (L.) Gaertn.» oanfäktbar. 
Men när det blef bestämdt genom kompromissen i Wien 
1905 att ingen hänsyn skulle tagas tili ett sädant varietets- 
namn. sä upptäckte nägon att det äldsta namnet för nämnda 
växt vore »Ainus rotundifolia Miller 1771». Men säsom 
Ascherson och Græbner i Syn. Mitteleur. Fl. och sam- 
tidigt Moss i Journ. of Botany 1911 p. 198 visât, hade 
Linné redan 1759 i Syst. Nat. ed. 10 p. 1265 upphöjt sin Betula 
Ainus v. glutinosa till art under namnet Betula glutinosa. 
Det dröjer nog âtskilliga âr innan man, specielt i 
Amerika, hunnit fâ reda pâ alla smâ, föga beaktade arbe- 
ten, som utkommit kort efter 1753 för att fâ reda pà nâgot 
förbisedt namn. 
Frön som länge bevarat sin groningsförmäga. 
Att sädana finnas känner man förut. Ett nytt exempel an- 
för Sir William Herschel i âr i ett bref till Kew Gar^ 
dens, hvari han berättar att han 1910 och 1911 fätt upp 7 
plantor af Albizzia lophantha efter frön, som kommit tili 
England frän Australien âr 1843. 
