16*2 
nâgra ord om öns geografiska läge, samt dess geologiska 
och topograflska beskaffenhet. 
Nordvest om Landskrona uppstiger ön Hven tili en 
hojd af 30—35 m. brant ur hafvet. Frân Skänes fastland, 
med hvilket den fordom sammanhängt, är närmaste afstän- 
det 4,5 km,; frân närmaste punkt pä danska kusten 8,5 km. 
Öns inre utgöres af en nâgorlunda jemn platà, som 
liknar den sydskânska slätten. Jordmänen är här, nästan 
öfverallt, af utmärkt beskaffenhet. I norr och nordvest hö- 
jer sig ön nästan lodrätt, pä andra Ställen sluttar den mer 
eller mindre brant mot hafvet. Sluttningarna — pä Hven 
kallade backafall — äro än nästan kala eller täckta af en 
mager, föga omvexlande vegetation, än äter rikt bevuxna 
med buskar och en mângfald af Örter. 
Här och där sönderskäras sluttningarne af raviner, i 
hvilka källspräng ofta framkvälla. I och kring dessa ravi- 
ner utvecklar sig en rik vegetation. 
Mellan sluttningarna och hafvet utbreder sig ett kust- 
land af växlande beskaffenhet. Pä nâgra Ställen utgöres 
dess nedersta del af en smal remsa strandgrus, som öfver- 
gâr i en mer eller mindre sank strandäng, hvari de frân 
sluttningarnes raviner kommande källsprängen utmynna. 
Pä andra âter, säsom norr om och strax intill Kyrk- 
backens fiskläge, bildas detsamma af ett bredt bälte af strand- 
grusaflagringar, öfvergäende tili en torr sandig strandäng. 
Söder om Bäckviken, samt pä öns södra sida är kust- 
landet sank, gräsbevuxen strandäng, utan strandgrusaf- 
lagringar. 
Ar 1762 uppmättes och kartlades heia ön af kommis- 
sionslandtmätaren Montell, som i den tili kartan hörande 
»handbeskrifningen» uppgifver arealen tili 1478 tunnland 
IO 1 /* kappland. 
Attiosex är senare, eller 1848, upprättade Förste Land- 
mätaren O. Gustafsson en karta med tillhörande kartbe- 
skrifning öfver St. Ibs socken eller ön Hven. Enligt denna 
kartbeskrifning är öns största längd 15000 fot, största bredd 
