167 
mosse samt till plats för torfvens uppsättning. Det sistnämn- 
da omrâdet befanns emellertid snart odugligt till det af- 
sedda ändamälet och användes derför ocksâ snart uteslu- 
tande tili plantering. Heia refinnehâllet utgjorde sälunda 
ungefär 34 kv. refvar eller omkring 5 2 /s tunnland. 
Plantorna gingo bra tili, samt trifdes och frodades 
förträfliigt, i synnerhet pâ det sanka omräde, som en gâng 
var afsedt tili torfmosse. Här växa nu i dag som dag är 
al (A. glutinosa och incana), aim, ask, asp, björk, oxel, 
rönn, hägg, hagtorn, olvon (Viburnum Opulus) och pil om 
hvarandra i stör yppighet. Den lilla skogen, som utgör en 
prydnad för ön och en kär tillflyktsort för öborna, kallas i 
dagligt tal och pâ »landets spräk» för mäsen. 
Sjöar finnas ej pâ Hven. Emellertid har der verkli- 
gen en gàng funnits en sâdan, om den ocksä ej var af sär- 
deles imponerande storlek. Pâ Copingers karta af 1727 be- 
nämnes ett litet omräde, som vid tiden för kartans upprät- 
tande var betesmark, sjön. Det var beläget söder om »Ty- 
ge Brahes slott», hade en längd af 420 m. och en bredd af 
90 m. samt kommuniserade med sex st. »förfallne fiskedam- 
mar>, sâsom de â kartan kallas. Under Tycho Brahes tid 
voro hvarken sjön eller fiskedammarne torrlagda. Sâsom 
bekant, anlade han i slutet af 1580-talet pâ ön Hven en 
papperskvarn. Den för driften erforderliga vattenkraften 
erhölls dels frân en gräfd back, som i sydvestlig riktning 
frân nämnda fiskedammar och sjö ledde vattnet ner mot 
hafvet, dels frân en med denna sammanflytande frân öster 
kommande bäck, som erhöll sitt vatten frân nâgra dammar, 
som Tycho Brahe lâtit gräfva. Efter sammanflödet utvid- 
gade sig bäcken, nu kallad Möllebäcken, tili en tämligen 
stör dämm, Mölledammen, och här var papperskvarnen 
belägen. 
Af papperskvarnen finns intet spâr kvar, utom nâgra 
jordvallar, som tjenat tili fördämningar, ej heller af den 
österifrän kommande bäcken. Den ifrän nordost kom- 
mande däremot slingrar sig fortfarande genom kungsgär- 
