186 
skap och fick dâ se en annan tufva med ett stört antal ut- 
vuxna blad. Den a7 /is 1911 besökte jag i Jägm. Hembergs säll- 
skap änyo platsen, men fann ej den är 1907 juvenila plantan, 
hvilket ej var underligt, enär Amanuensen G. Jönsson 
som var i mitt sällskap är 1907, flyttat den tili en bättre 
skyddad plats. Där den stora tufvan sägs den I7 /u 1907, 
fanns nu endast 14 ä 15 nervissna blad utan spär tili knop- 
par eller grönt. Skyddsätgärder vidtagas, sä att växten, 
om den fattar nytt lif, icke gärna skall kunna finnas eller 
förstöras. Den andra stora tufvan frân är 1902 künde vi 
icke finna, men den är enligt Am. Jönssons uppgift kvar i 
lifvet, dock af naturen sä skyddad och osynliggjord, att 
man svärligen kan finna den, om man ej har särskildt 
märke pä lokalen. 
Benestadstufvornas blad voro hvarandra alldeles lika, 
men säväl deras primär- som deras sekundär-segment äro 
hvarandra mycket mera närmade än hos det ena Krono- 
v allsständet. Det andra Kronovallsständet afvek frân de 
förra genom mindre djupt inskurna primärsegment. 
Pä Kronovalls ägor hafva säledes, pä ungefär V* 
mils afstând frân hvarandra, vâra 2 Aspidium-arter i lâng- 
4iga tider gömt sig pâ lätt tillgängliga, men ännu lättare 
förbisedda lokaler. Antagligt är väl, att de dölja sig äfven 
i de mera svärtillgängliga ryamarkerna eher i de stora löf- 
skogarna med obruten mark eller i de frân urâldriga tider 
kvarlefvande afvenbokshagarna, som tillhöra godset! Och 
säkert är, att med Slottsherskapets vetskap och vilja för- 
störas inom godsets omräde inga växter, som för botanis- 
ten eller naturvännen äro af värde. 
Vetenskapsakademien d. 5 juni. Till införande an- 
togos: i Handl. en afhandling af prof. Sv. Mur beck, lie- 
ber den Blütenbau der Papaveraceen ; i Arkiv f. Bot.: 1) 
Cytological Studies in the Plasmodiophoraceae, af fil. mag. 
O. Vinge, 2) Nomenclature of some North European Dra- 
bae, af fru Elisabeth Ekman. 
