190 
3. Ssp. laricetorum Kerner (som art). Vanligen en- 
dast 10—15 cm. hög, enkel, sällan med ett föga utveckladt 
grenpar vid första leden of van hjärtbladen. Internodier fä 
(5-6), korta. Redan det andra, sällan först det tredje blad- 
paret bär blommor. Skärmblad ganska breda 5 (3 — 8) mm. 
ofta med 1—2 basala tänder. Blad n. alltid ätskilligt sma- 
lare an skärmbladen. — Pä högalpina, steniga gräsvallar, 
nedstiger i subalpina regionem — Vg.. Alingsäs, Toarp, 
Grimstorp, Mpd., Lp., (Læstadius). 
4. Ssp. aestivate Ronnig. et Schinz 1909, enkel 1. med 
1—2 raka, uppätriktade grenpar; finnes därunder ett för- 
krympt grenpar, utgär det fran hjärtbladsvinklarna. Ofvan 
de 1—3 nedre o. 3,5—5 cm. länga internodierna följa fiera 
ganska korta. Interkalarblad saknas. Blad och skärmblad 
likformiga, ganska tydligt skaftade, breda och länga (7— 
12 mm. X 6—7 cm.). — Sommarparallelform till M. silv. s. str. 
pä ängar i bärgsregionen. — Sk. Stehag; Ly by. Bl. Karls- 
hamn, Sm. Vexjö. 
Ron ni ge r kombinerar släktnamnet ej endast med 
artnamnet utam äfven med namnet pä underärten, och man 
kan därvid ofta ej se, huru den citerade författaren användt 
namnet. (Jag har därför tillagt »som art», när jag vetat 
att sä var förhällandet.) Enligt numera af en internationel 
botanisk kongress antaget beslut far man ej använda släkt- 
namnet, direkt sammanställdt med nägot namn pä en form 
under arten. R. citerar vid subsp. silvaticum L. som syno- 
nym »M. tenuifolium Ove Dahl», oaktadt Dahl sjelf använde 
detta namn för en underart och ej för en art. Att använda 
samma namn bade för arten och en dess underart, synes 
ej lämpligt, i synnerhet nu, dä artnamnet ej fär vara ho- 
monymt med släktnamnet. R. skrifver »Melampyrum silva- 
ticum L. subsp. 2. Melampyrum intermedium Ronn. et 
Schinz 1909», och använder sedan för denna form — myc- 
ket riktigt enligt sin äsikt — uttrycket »Mel. intermedium» 
hvilket kan vara tvetydigt, dä ingen auktor utsatts, och dä 
förf. nägot förut i arbetet för en fullgod art användt be- 
teckningen »Melampyrum intermedium Perrier et Song. 
1894». 
Ofvanstàende référât har meddelats för att visa, hvilka 
former som anses finnas hos oss. Den som vill expéri- 
mentera för att se, huru formerna här i Sverige bibehâlla 
sig, bör taga frön af en af dessa former, som vâxer ensam 
utan inblandning af nàgon annan form. Fröna böra sàs 
genast efter insamlandet, emedan de kunna gro redan pä 
hösten, eller bevaras sä, att de ej uttorka fullständigt under 
vintern. Heinricher har i sitt àrbete »Die grünen Halb- 
schmarotzer, 5, Melampyrum» (i Pringsh. Jahrb. Bd. 46 H. 
3. 1909) framhällit hum* hans experiment visât att växtens 
utseende växlar säväl efter värdplantans beskaffenhet som 
efter tidpunkten, dä parasiten anträffar värdplantan. Pä 
samma värd kunna därför säväl svaga, oförgrenade som 
riktiga jättar med breda blad anträffas. Likasà kan antalet 
interkalarblad växla, liksom äfven blomningstiden. 
