206 
publicerat nya växtlokaler och uppsatser om skandmaviska 
Lepigonum- (Spergularia-) och Rosa-arter i Botaniska No- 
tiser 1863, 65, 66, 71, 74, 88, i Österr. Bot. Zeitschr. 1869 samt 
i Hartmans Skand. Flora 10:de och ll:te uppl. 
Hebert, Per föddes 1857 2S / 12 â Idehult i Karlslunda 
socken, Kalmar Ian och dog 1911 »för nâgra veckor sedan» 
(Stockholms Dagblad 1911 3 /e) i Iron Mountain, Michigan. Han 
blef student vid Kalmar h. lärov. 1881 och vistades en kort tid 
1 Upsala, men emigrerade i början af 1890-talet till Förenta 
Staterna, dar han vid Bellevue medical institution i Newvork 
aflade läkarexamen. — H. har i Bot. Not. 1884 publicerat 
en liten uppsats »Strödda växtgeografiska bidrag till Skan- 
dinaviens flora», berörande södra delen af Kalmar län samt 
Öland. T. Krok. 
An s lag. Kungl. Maj:st har anslagit 780 kr. ât Sven- 
ska Botaniska Föreningen för fortsatt utgifvande under âr 
1912 af Svensk Botanisk Tidskrift. 
Schiffner. V., Kr itik der europäischen Formen 
der Gattung Chiloscyphus auf phylogenetischer 
Grundlage. — Beih. z. Bot. Centralbl., Bd. 29, Abt. 2, H. 1 
p. 74-116. 1912. 
Vi referera här en del, som angâ de svenska arterna. 
Ch. polyanthus v. heterophylloides Sehiffn. Spenslig 
med blek färg, dimorpha blad, mycket genomskinliga cel- 
ler. Stockholm, Brännkyrkasjön. 
Ch. fragilis (Roth sub Jungermania) Sehiffn. skiljer 
sig frän Ch. rivularis redan genom de stora bladen (öfver 
2 mm.) och de nästan dubbelt sä stora cellerna (sub mar g 
35—40 ß , mot hos rivularis c. 22—24 ju). Sk. Höör, Skäralid;. 
f. laxa parvifolia vid Jönköping; v. ereetns vid Torp i Medel- 
pad och (f. minor) vid Arvidsjaur i Pite Lappmark. 
Ch. Nordstedtii Sehiffn. Tab. 2, f. 22 — 29. »Submersus, 
obscure olivaceo-viridis laxe caespitans, quoad magnitudinem 
valde varians, plantae nempe majores ad 3 cm. longae et 
cum foliis ca. 3 mm. latae, minores dimidio angustiores; 
parce ramosus, ramis divaricato- vel imo rectangulariter 
patentibus, foliatione versus apices caulium ramorumque 
saepe sensim minor et laxior (quo planta aspectum etiola- 
tum praebet). Folia explanata. infima minora, semper fere 
apice bifida, lobis ± acutis, folia mediq majora marginibus 
sese tegentia, late lingulata vel late ovata, saepius supra 
con vexa, margine ventrali op time recurvo, dorsali sub- 
decurrente. Cellulae hexagonae tenues, pellucidae, maximae 
inter congeneres, apicales (submarginales) ca. 43 /i, media- 
nae ca. 50 //, basales 70 X 40 / 1 (Fig. 24—26). — Amphigastria 
