210 
monoton planktonformation, som är jämnt fördelad i heia 
vattnet — »durch und durch» — ej koncentrerad tili yt- 
skiktet aliéna. Frän den förstnämnda färgtypen avgränsas 
sälunda denna senare blott genom planktonformationens 
ensidiga sammansättning. Denna egenskap har »färgningen» 
visserligen gemensam med »vattenblomningen» , som dock 
skiljer sig frän dessa bägge typer därigenom, att plank- 
ton här koncentreras tili ytlagret, i detsamma bildande en 
hinna eher ett flytande lager av växlande färg. 
Denna Klunzingers indelning av de biologiska or- 
sakerna tili sötvattnets färg har som sagt av Steuer in- 
förts i hans Planktonkunde (1910). 
Vid en diskussion angäende denna indelnings lämp- 
lighet kan hänvisas dels till det växlande spräkbruket hos 
olika författare, dels till förhallandena ute i naturen. 
Man kan dä först fräga sig, om förhallandena ute i 
naturen verkligen äro sä fixa, att de med skärpa och för- 
del läta sig inrangeras i denna indelning. En dämm med 
grönfärgat vatten fär t. ex. enligt denna terminologi ej 
kallas vegetationsfärgad, om färgen förorsakas av ett rent ! ), 
i vattnet jämnt fördelat plankton. Men säsom erfarenhe- 
ten visât kan planktonformationen mycket snart ändra sig 
frân en ren kulmination tili en kvantitativt likbetydande 
blandningsformation; vattnets färg kan därvid bli oföränd- 
rad men — dä f Öreligger en vegetationsfärgning enligt 
Klunzingers terminologi. Ändrar sig ater planktonfor- 
mationen pä nytt tili monotoni (med bibehällande av vatt- 
nets färg) är vegetationsfärgningen slut och »färgningen» 
inträder änyo; men skulle händelsevis plankton nu kon- 
centreras till ytlagret till följd av nàgon taxi (vilket ofta 
omtalas i literaturen; själv har jag ej sett nägot typiskt 
sädant), sä är ocksä v att enbloninin gens stadium (i Klun- 
zingers mening) passerat — allt under det att vatten- 
0 D. v. s. relativt fritt frän detritus och bestâende av en 
nägot sä när ren kulmination av en enda form. 
