färgen heia tiden dock varit densamma. Da man betänker, 
att dylika skilda färgningar kunna bi Idas och förgä efter 
nägra timmar och att planktonformationen kan totalt växla 
fysionomi pâ ett par dagar ] ), inses lätt den praktiska svä- 
righeten med dessa skärpta och stabila begrepp. Av den- 
na orsak vill det synas, som vore det lämpligast att införa 
ett enda uttryck för vattnets färgning genom alger och fla- 
gellater; och som sädant vill jag för min del föreslä végé- 
tât ions färgning en sâsom ett allmänt begrepp. 
Att ur literaturen sammanställa alla de skilda väx- 
lingar, som » v atten blornn in gens » begrepp varit med om 
skulle här för a för längt. Jag begränsar mig därför tili 
nägra enstaka exempel. Klart definierar Migula (1903) 
»Im Volksmund heisst es, »das Wasser blüht», wenn sich 
die Oberfläche desselben mit einer Massenvegetation mikro- 
skopisch kleiner Algenkolonien von meist spangrüner bis 
blaugrüner Farbe bedeckt». Det bör emellertid erinras dels 
därom, att folkets uttryck pä detta omräde växlar (sä Anns t. 
ex. pä sina häll i Sverige intet ord för denna slags blom- 
ning, ehuru folket mycket väl känner tili densamma), dels 
att det vetenskapliga begreppet »vattenblomning» blivit an- 
vänt ej blott om cyanophycéblomningar och andra »blom- 
ningar» i ordets strängaste bemärkelse (enligt Klunzingers 
spräkbruk) utan även om alia slags färgningar genom al- 
ger och flagellater, ja t. o. m. om färgningar, som förorsa- 
kats av — metazoer (jfr. Lampert 1910). 
De Toni, som 1894 gav en bibliografl över vatten- 
blomningar, använde där » Flos-aquce » säsom rubrik för 
färgningar säväl som för blomningar (i Klunzingers me- 
ning) och skildrade själv en av Euglena sanguined Eh- 
renb. förorsakad »blomning». Detta senare fenomen har 
ocksä i allmänhet av senare auctorer (men ej av Klun- 
zinger) hänförts under vattenblomningens begrepp. 
Dä alltsä de naturliga förlTällandena äro för väx- 
*) Exempel härpä skall jag lämna i nagot följande Medd. fr. 
Aneboda Biologiska Station. 
