241 
Polemonium cœruleum *campanulatum Th. Fries 
i Lule Lappmark. 
Av John Frödin. 
Den vördade forskare, vars 80-ârsdag.i dag firas 
av hela den svenska vetenskapen, publicerade for 54 âr 
sedan i denna tidskrift en uppsats, vari han ur Linnés 
art Polemonium coeruleum utbrot en underart, som han 
ehuru med nâgon tvekan identitierade med Polemonium 
coeruleum *grandiflorum Ledeb. (9, 53 — 54). Nâgot se- 
nare frângick han emellertid denna uppfattning och upp- 
ställde densamma som en ny underart, vilken han be- 
nämnde campanulatum (10, 190). 
Originalmaterialet till den nya underarten hade av 
Fries insamlats i Norska Finnmarken. Han pâpekade 
dock redan nu, att herbarieexemplar av Polemonium coe- 
ruleum frân trakten av Tome Träsk tydligen tillhörde 
densamma. Sedermera har det visât sig att Polemonium 
* campanulatum i Skandinavien just hör hemma i dessa 
trakter. Sâ gär den i Norge ej längre söderut än till 
Maalselven i Tromsö amt pa 68°, 41' n. br. (3). I Sve- 
rige tyckes den nä sydligare. Den torde nämligen vara 
ganska allmän i heia Torne Lappmark, vid vars södra 
gräns den anträffats av N. A Svensson pä Signetjakko 
(15) och nu senast av Selim Birger vid Ladtjojokk (2). 
Dessutom är den sedan gammalt känd frân Norrbottens 
nordligaste del (11). Pâ senare tid har den ocksä pä- 
träffats i landskapets mellersta delar, nämligen i Över- 
Torneä av Monteil 1876 *) och G. Heising 1899 *), och 
vidare av F. E. A. Block, som 1908 fann den vid Hie- 
taniemi * 2 ) och 1907 vid Kukkola 2 ) pa 66° n. br. och 
blott 20 km. frân havet. P. * campanulatum har alltsä 
*) Eni. exemplar i Lunds universitets herbarium. 
2 ) Eni. mig- tillhöriga herbarieexemplar. 
Bot. Not. 1912. 
16 
